SERIÁL NETFLIX
Raz, dva, tři, čtyři.
Pomozte mi!
Lékárničku! Musíme to krvácení zastavit!
Nemá puls.
- Rychle! Dělejte! - Na kolena, parchante!
Vydrž, prosím.
- Dělej! - Už běžím!
Podej mi nůžky.
No tak.
Bože.
- Proboha. - Tu máš.
Vezmi si pádla. No tak, Arturo.
Tři, čtyři.
- Dobrý! - Ustupte!
Nech toho, jen pálíš mrtvolu.
- Stockholm. - Přineste adrenalin. Rychle!
Mám to.
Zabilas ho, smiř se s tím.
Co to děláte? Vlítne na nás armáda!
Ustupte!
Má puls.
Má…
puls.
Má v srdci kulku. Tohle nepřežije.
Musíme ho dostat do nemocnice. Teď hned!
Před minutou byl mrtvý
a bude zas, když mu přestaneš vhánět vzduch do plic.
Když ho pošleme ven, budou z nás vrazi.
- Ne. - Jo.
Vtrhnou dovnitř a zabijí rukojmí i nás.
Nemůžeme ho nechat umřít.
Ten zasranej hajzl si o to říkal.
Dvakrát jsi do něj vystřelila. Teď máš výčitky.
Chceš se zbavit pocitu viny tím, že nás dostaneš do sraček.
Můžeš mít čistý svědomí. Já už ho dávno nemám. Zabiju ho.
- Ne! - Odprásknu ho!
- Ne! - Do prdele, přestaň!
Uklidni se. To bude dobrý.
Poslouchej.
Vezmeme ho ven a já ti řeknu proč.
Doktora!
Potřebujeme doktora!
Stockolm pozorovala, jak Arturův život visí na vlásku,
a v duši cítila prázdnotu.
Připravila se o poslední záchranu, která by ochránila jejího syna.
Arturo byl jeho biologickým otcem.
A Stockholm začínalo docházet,
že ani ona, ani Denver už Cincinnatiho nikdy neuvidí.
Nebyla jediná, kdo si myslel,
že největší stres na světě přináší rodičovství.
Čekali jsme, že lupiči začnou jednat.
Sledujete živě…
Naše životy závisely na třech mužích se svázanýma rukama a pistolí u hlavy.
Za jiných okolností by se vzdali,
ale Benjamín měl v bance dceru.
Profesor jich tam měl deset.
Je v kritickém stavu.
Hned tam budu.
Odveďte je do mé kanceláře. Musíme okamžitě začít s výslechem.
Zkontrolujte je elektromagnetickým detektorem,
můžou mít v zubech mikrofony.
- Nic. - Doneste jim oblečení.
Plukovníku, jsou čistý.
Lupičů je deset.
Jeden je neustále s rukojmími. Tady v knihovně.
Co se stalo Arturovi Románovi?
Zkusili jsme odvést pár rukojmích do bezpečí, ale přeskočilo mu.
Ty zbraně ho úplně pobláznily. Zaútočil na ně plamenometem.
Namontoval kulomet na vozík.
Ohrožoval nás. Museli proti němu zakročit.
Několik minut neměl puls, ale oživili ho.
Nikoho neoživili. Byla to chladnokrevná vražda.
Nejlepší by bylo, kdyby do deseti minut zemřel.
Je to dar, díky kterému je zničím! Žádné zákony, žádná práva.
Střelíme je do zad, i kdyby se vzdali!
A proto potřebujeme,
aby si všichni mysleli, že jsou zkurvený vrazi.
Jasné?
- Je ještě někdo zraněný? - Dva rukojmí.
Zranil je Román.
Ani náhodou. Udělali to oni.
Zavolali si mě na ministerstvo vnitra.
Nezasahujte, dokud se nevrátím.
Martínezi, ta dokumentace!
Martínezi!
Zabil by tě.
Co tu dělám?
Proč tu lítám s pistolí, zatímco je mý dítě u nějakých mnichů?
Až vyroste…
a všechno se dozví, bude se ptát po mámě.
Nechci, aby mu o mně řekli.
Podělala jsem mu život.
To si můj táta myslel taky,
ale stejně ho mám ráda.
Horník, co má dceru transku v devadesátkách…
Udělal spoustu chyb.
Když mi bylo pět, šla jsem za ním a řekla jsem mu, že jsem holka.
On se na mě podíval svým zasmušilým hornickým pohledem
a řekl: „Juane, jsi chlap. Chlapy nejsou holky.“
Moc se mi líbil jeden kosmetický kufřík.
Tolikrát jsem ho prosila, ať mi ho koupí.
Nakonec jsem kufřík dostala. Plný nářadí.
Pak ti dojde, že co táta považuje za holčičí,
je špatný. Tak toho necháš.
Nemělas nikoho, komu by ses svěřila?
U nás žádný transsexuálové nebyli.
Bylo tam plno kapsářů, zlodějů,
feťáků, ale transsexuálové žádný.
Když se v tý době chlap převlíkl v televizi za ženskou,
měla to být sranda, který se lidi smáli.
Můj táta se začal řezat jako první.
Ale odpustila jsem mu, protože jsem neměla žádný vzory
a on taky ne.
Podle mě je normální, když jsou rodiče zmatený.
Koneckonců,
rodiče nemusí být dokonalý. Stačí, že tě mají rádi.
Líbí se ti dárek?
A ten dárek mají být oni?
Jsou to nejlepší učitelé.
Vystudovaní profesoři.
Špičková letka pro tvůj první let.
A speciálně pro tebe jsme vybrali
loupež s nulovým rizikem.
Jen tak pro zábavu.
A jak vypadá loupež s nulovým rizikem?
Tak, že si nikdo ani nevšimne, že je okrádáš.
Ale jednou na to stejně přijdou.
Teď ne.
Ani za měsíc, dva nebo tři. Dokonce ani za deset.
Tak za 15 měsíců, až se Muzeum vikingského zlata otevře.
Ale to už na nás nikdo nepřijde.
Vikingské zlato?
Tohle jsou přesné repliky všech předmětů
z největšího vikingského pokladu, jaký byl kdy objeven.
Vykopali ho na archeologickém nalezišti před osmi měsíci
a teď se nachází v trezoru dánského národního dědictví.
Skutečný poklad je uvnitř a pečlivě uložený čeká na svůj osud.
Víš, kde ten trezor je?
Na zámku Frederiksborg.
Na stejném místě, kde budu mít za tři dny koncert.
Bude to dokonalé soaré.
Luxusní auta, smokingy, koktejly…
klasická hudba…
a 12 kilo zlata.
Čemu se směješ?
Zaprvé je to vikingská hrobová výbava, ne poklad.
Takhle se tomu v archeologii říká.
A zadruhé si myslím, že jsi cynik.
Předstíráš, že miluješ umění. Restauruješ kláštery.
Je mi líto, ale tohle by mělo zůstat v muzeu.
Tak počkat. Tomu ty říkáš umění?
Samozřejmě.
Ty předměty jsou staré přes tisíc let.
Jsou ručně vyřezávané s nordickými symboly.
- Jsou to umělecká díla! - Spíš obyčejná kovařina.
Od sprostých barbarů!
Ukradli ikonické,
neobyčejné kousky od Latinů, Řeků a Féničanů
a roztavili je na výrobu pohárů, talířů a amuletů.
Vrátíme tomu zlatu jeho čest.
Prosím tě.
To my vytvoříme umění.
Tou nezapomenutelnou loupeží.
Tisková konference na ministerstvu vnitra začíná.
Za okamžik vystoupí velitel zásahu plukovník Tamayo.
Jaký je stav Artura Romána?
Málem jsi zabil jediného známého rukojmí. A propustils guvernéra Národní banky.
Haló? Velí tady tomu vůbec někdo?
Řeknu ti, jak to je. Vtrhne tam armáda.
Čekají, že vás Tamayo zničí. A udělá to ze dvou důvodů.
Zaprvé je to zbabělec a parchant.
A zadruhé jste mu to dost ulehčili.
Všechny zajímá, jestli popraví rukojmí.
A připravuje armáda zásah?
Střílíte rukojmí. Tví fanoušci ho budou milovat.
Tvoje holka,
ten trapnej Power Ranger,
ten medvídek z Balkánu, kluk z hrobu…
Lidi, pro které jsi ochotný zemřít.
Tvý lidi…
jsou mrtvý.
Jen já tomu můžu zabránit.
Řekni mi, co chci vědět. Zavolám jim, a nikdo neumře.
S dovolením, prosím. Díky.
Dobrý den.
Svolali jsme mimořádnou tiskovou konferenci,
abychom informovali o nejnovějších informacích
ohledně zmizení Alicie Sierrové.
Bývalá inspektorka Alicia Sierrová
zradila policii, kterou zastupovala, a nyní pracuje pro Profesorův gang.
Utekla a ukrývá se na neznámém místě.
Pomocí všech dostupných prostředků se ji snažíme dostat před soud.
Takto vypadala v době zmizení.
Jedná se o záběry z kamery z obchodu poblíž jejího domu.
Ty hajzle.
Její mobilní telefon se odmlčel dva bloky od Národního soudu.
Našli jsme v oblasti úkryt,
odkud mohla koordinovat útěk Murillové.
Vše nyní vyšetřujeme.
Z forenzní analýzy vybavení nalezeného u ní doma vyplynulo,
že zveřejnila emaily o mučících praktikách v Alžírsku.
Falšovala svědectví a přenášela falešný pohřeb Anibala Cortése.
Našli jsme stopy šifrované komunikace s anonymními servery.
Ty Sierrová využila k předávání citlivých informací Profesorovi.
Před pár hodinami jsme zjistili, že Sierrová obdržela osm milionů euro
ve společnostech s jejím jménem v Panamě, Belize a Delaware.
Co jste čekala? Už není cesty zpět. Z toho se nedostanete.
Vždycky to nějak jde.
Jestli máte nějaké otázky…
- Plukovníku! - Prosím.
- Jaký je stav Artura Romána? - Je ve velmi vážném kritickém stavu.
Teď už je pozdě.
Policie, CNI, vláda… Všichni společně zfalšovali důkazy.
Když nás udáte, řeknou, že jste zradila nejdřív je a pak nás.
Ticho.
Vážně si myslíte, že se přiznají k falšování důkazů?
CNI se nikdy nevzdá a neomluví se. To přece víte.
Ticho.
- Plukovníku. - Mám otázku.
- Plánujete zasáhnout? - Situace se radikálně změnila.
Z původní loupeže s rukojmími je únos s popravami.
- Na to platí úplně jiné protokoly. - Proto byla mobilizována armáda?
Operace probíhá, proto nemůžu poskytnout další podrobnosti.
- Prosím! - Plukovníku!
Tak mají zelenou.
Budou to jatka. Vtrhnou dovnitř.
Vystrčili mě ze hry.
Nevím, jak chtějí dostat to zlato ven.
To zlato.
- Na tom už nesejde. - Ale sejde.
Vy to nechápete. Na tom zlatu už nezáleží.
- Ticho. - Odsoudili vás.
Obvinili vás ze stejných zločinů. Ještě z horších.
- Ticho. - I z neposlušnosti.
- Ticho. - Teď jste zrádkyně.
- Ticho. - Pro policii, vládu, kolegy…
- Ticho. - Nikdo vás z vězení nedostane.
Sklapni! Potřebuju přemýšlet!
Ne.
Praskla jí voda.
Teď ne.
Teď ještě ne.
Buďte rozumná. S dítětem do vězení nemůžete.
Ale můžu. Mají tam vězeňské jesle.
Kmotře…
Díky, žes mě do toho zapojil. Potřebovala jsem to.
Když jsi potřebovala peníze, stačilo zavolat.
Potřebovala jsem, aby mi někdo věřil.
Tím myslí svého tátu, tati.
Já vím, že mluví o svém otci.
Myslí, že už na loupeže nemám, ale teď je zvládnu ještě líp.
Na tohle tě čeká příprava. Vytiskneme 2,4 miliard euro.
Bum, bum, bankovka za bankovkou.
Řekla jsi tátovi, že jsi tady, viď?
Neví to, ani to nezjistí.
Dobře.
Tak my jdeme spát.
Zítra jdeme trénovat střelbu a tak různě. Pojď.
- Dobrou noc. - Dobrou.
Dani.
Synku!
- Vstávej! - Co se děje?
Asi jsme něco špatně pochopili.
Co jsme nepochopili?
Je pět ráno, tati! O co jde?
Asi jsme nepochopili,
jak Benjamín chtěl, abychom se postarali o Julii, a my to podělali.
Nic jsme nepodělali. Julia tu chce být.
Je to dospělá ženská. Má vlastní život, je nezávislá.
Je mi fuk, co chce. Musím říct Benjamínovi,
že jsme ji nedostali na správnou cestu.
A možná moje představa správný cesty
je jiná, než měl Benjamín na mysli. Nebo možná úplně špatná.
Musíme to vyřešit, než začnou lítat kulky.
Tati, Benjamín je ve vězení.
A my nic nezmůžeme. Nemáme telefon.
Musíme to zvládnout. Dobrou noc.
No tak, vstávej! Musím mu zavolat.
Teď mu chceš volat do vězení?
Co tím myslíš tím teď?
Půjdeme tři nebo čtyři hodiny, než najdeme telefon.
- Já nikam nejdu. - Cože?
- Bože. - Dělej.
- Teď už neusnu. - Vstávej.
Ty C4 dejte za ocelové pláty, ať náhodou nevybuchnou.
Naše obrana začala přesunutím zbraní na bezpečné místo.
Vezmi ještě sedm.
Rio, granáty?
- Šest. - Vezmi jich, kolik uneseš.
Přišlo nám, že si stavíme vlastní hrob, ne bunkr.
To dáme.
Bez Profesora jsme si připadali jak sirotci.
Tohle je náš poslední boj. Buďte silní!
Bez otce, bez plánu a bez naděje.
Pardon za tu fotbalovou narážku, ale jiné neumím.
Občas při finále mistrovství světa poznáte, kdo prohraje.
Už při zpívání hymny je z nich cítit strach.
A já ten strach dnes cítím z vás.
Ale to teď změníme.
Hraje se 11 proti 11.
Nás je 10 a hrajeme proti 10 000. Bez trenéra.
Crr, crr! Volám lupiče ve Španělské národní bance.
Mimořádné zprávy z nádrže na dešťovou vodu.
Sierrová už není u policie.
Tamayo ji vyhnal. Zbavil se jí.
A ona jede na vlastní pěst. Víš, co to znamená?
Tipneš si?
Tokio? Rio? Víte?
Profesor ještě neskončil. Hraje si vlastní hru. A může vyhrát.
Hraje proti magorovi.
Ne. Ona je mnohem víc.
Je to zuřící magor, který zradil vlastní lidi.
Předhodili ji lvům.
Asi ví, že Profesor už není její největší nepřítel.
- Brániční dýchání. - Cože?
Dýchejte bránici, abyste mohla kontrakce regulovat.
Z vás je teď porodní bába?
Tuhle válku nevyhrajeme.
Crr, crr. Balkánský medvěd špatně pochopil strategii.
My tu válku nemusíme vyhrát. Prohrajeme ji…
ale velmi pomalu.
A vy…
kluci a holky v červeném…
Z lidí, které společnost vyloučila,
jsme složili tým největších břídilů v historii.
transsexuálové, zločinci, spodina, gayové…
Balkánci, Hispánci…
Co ty nás budou učit o prohrávání?
My moc dobře víme, jak pomalá prohra bolí.
Známe to.
Můžeme si dovolit ztratit ještě den.
Proč bychom to dělali?
Abychom roztavili zlato a dostali ho z trezoru.
Jsme zpátky.
To zní kurva dobře.
Máš plán, jak prohrát, ale s náma v něm nepočítáš.
Ale počítám.
Jsem sice inženýr, ale mým posláním je stát se generálem pěchoty.
- Musím se otevřít! - Na to by pomohl oxytocin.
Bohužel tu žádný nemáme.
- Potřebuju něco na bolest. - Ne, to by ohrozilo dítě.
Děláš si ze mě prdel?
Na prostranství bychom neměli šanci, ale v místnostech o výhodu přijdou.
Prohledáme každý kout, každou hromadu sutin.
Hodíme granát, pak další a spustíme kulometnou palbu.
To není válečný film z Vietnamu.
Přesně tak. Je to ještě horší. Tohle je obrana Stalingradu.
Tuhle strategii vymyslel generál Čujkov.
Ohulíme hudbu tak nahlas, že neuslyší granáty ani střelbu.
A co je nejlepší,
neuslyší ani vlastní vysílačky.
Poslouchejte.
Do nemocnice nemůžete.
A sama to nezvládnete.
Pusťte nás. Potřebujete pomoct.
- Pomůžeme vám. - Já budu rodit…
sama!
Jako to zvládla moje babička
a stovky dalších žen v historii.
Takhle!
Vítejte na představení života!
Potřebuju tři dobrovolníky. Nebude to snadná mise.
Budou muset obsadit zadní část.
Naše jediná šance je zaútočit z obou stran.
Musíme se rychle přesouvat. Výtahovou šachtou, ventilací,
nebo kudy to půjde, ale rychle.
Logroño.
Vypadáš, že se v tom vyznáš víc. Jak jsem otevřená?
Já to nepoznám…
Dilatace se měří dotykem.
Tak schválně.
A co je tohle za plán?
Porodní!
Potřebuju tři dobrovolníky.
Budou nejvíc na ráně.
Výborně. Jdeme na to.
Do akce!
Denvere,
rozluč se s ní.
Bude to dlouhá noc. Možná se vidíte naposled.
Vážně půjdeme pěšky?
Jak jinak bychom se tam do pěti dostali?
Kurva. Mohli jsme ukrást auto.
Už zase. Proč bys chtěl pořád něco krást?
Jakmile se něco podělá, už bys kradl.
Říká ten, co chce vykrást tiskárnu cenin.
Aby ses to naučil dělat inteligentně jako Profesor.
Ten krade tak, jak se má.
Jednou a ve velkým, ne drobný krádeže a šulení lidí.
Je pět ráno. Když vyjdeme teď, vrátíme se až v jedenáct.
Co řekneš Profesorovi, když nás uvidí?
Vidíš? Teď uvažuješ rozumně a hlavou.
Ukradneme auto,
ale někomu, kdo ho nenahlásí jako kradený.
- Už jdu. - Dělej.
Co ti mám říkat, Benjamíne, když všechno víš?
Je to riziko.
Bude to pořádná makačka.
Ale promyslel jsem to do nejmenších detailů.
Kdyby se něco podělalo, poslali by Julii do mužský věznice.
To si neumím představit.
Jo, ale kdyby je požádala o převoz do ženský věznice,
asi by to udělali.
Trvalo jí dlouho dostat se tam, kde je teď.
Konečně začíná žít.
Je šťastná. Takhle šťastnou jsem svou dceru neviděl
ani za celých 30 let.
Byla vězněm svého těla. Nesmí se vrátit.
Když to bude tak velký, postaráš se o ni?
Jistě. Jako by byla moje vlastní.
Benjamíne, poslouchej,
celý život jsem stál za Julií a budu za ní stát až do smrti.
Díky, Dani.
To nestojí za řeč.
Musím jít.
Tak ahoj.
Trochu jsi to přeháněl.
Jo? Jak?
Tak jdeme.
- Ahoj. - Mějte se.
Už jdu.
Ten telefonát je nevratný. Pořádně si to rozmyslete, prosím.
Odsoudíte tím vás i vaše dítě.
Můžete mě nenávidět, jak chcete. Klidně mi i přát smrt,
ale teď mi musíte zachránit život, abyste zachránila sebe a to dítě.
Jsme na tom stejně. Teď jsme si rovni.
Nejsme si rovni, ty sráči.
Ty porušuješ zákony a já se tě snažím zastavit.
Proboha.
A přesně to teď dělám.
Odsuzujete vlastní dítě.
Zničí vás, protože ti nic nedluží.
Můj život.
Dluží mi můj život.
Jsem pro ně královnou sviní.
A svině jako já nemůžou zklamat.
Já vás nezklamu.
Ticho.
Nezklamu vás.
Nemluv se mnou jako se svými lidmi.
Nechci být až do smrti na útěku.
Já neutíkám.
Neskrývám se.
Nejezdím na Filipíny.
Měla jsem svůj život ráda.
Mám ráda Madrid. A jehněčí dršťky.
A Puerta del Sol. A korupci.
Nepřipravím se o svou zemi kvůli tobě!
To Tamayo vás zradil, ne já.
Nesnáším tě.
Fajn. Ale dochází nám čas
a nesmíte kvůli té nenávisti vůči mně ohrozit život svého dítěte.
To dítě…
riziko miluje, ty hajzle!
Kurva!
Za mnou.
Tamayo je tady a jdou s ním vojáci.
Volal Profesor?
Kdyby ano, už bys to věděl.
Všichni ven!
Budeme tu plánovat vojenský zásah!
Pohyb!
Policajti odcházejí ze stanu. Něco plánují.
Rozumím. Máme jen pár minut.
Když někoho zastřelíš, je ti děsně.
Nenávidíš se.
Já tě střelil.
A kdyby se ti něco stalo…
Mohl ze mě být vrah.
Jako jedinou možnost vidíš vězení nebo smrt.
Ale ne.
Takhle to nefunguje.
Ošetřil jsem tě.
Zatancoval ti.
A od tý doby jsme byli šťastný, Monico.
Jednou to vyšlo, ale podruhý už nemusí.
Možná jsme pokoušeli štěstí až příliš.
Promluvíme si, až se vrátíš.
Co když se nevrátím?
Tak to ti chci dát pusu.
První.
První pusa je jen poprvé.
Proto se tomu říká první pusa.
Nechci ti dát poslední pusu. Dám ti radši druhou první.
Jako se líbají páry, když se usmíří.
Takovou chci.
Budova je odolná proti výbuchu. Je jen pár možností, jak se tam dostat.
Hlavním vchodem,
nákladní rampou nebo okny.
Tady nás ale budou čekat,
takže nic z toho nepřipadá v úvahu.
Ale je tu i jiná možnost.
Kapitána Gandíu znáte. Byl u speciálních operací.
Bylo mi ctí sloužit po jeho boku a pár z vás také.
Navrhuje alternativní plán.
Střecha je v plánech psaná jako odolná proti výbuchu,
ale jedna část kvůli nosnosti není.
Je to důvěrná informace. Oni to ignorují.
V ochraně Národní banky je díra?
Ne. Je plně chráněná.
Ale začíná v muzeu
a končí ocelovými dveřmi stejnými jako v přízemí.
Takže vylezeme nahoru,
odpálíme střechu a vlezeme rovnou do jídelny.
Ten kazetový strop pochází z 18. století. Během občanské války
ho převezli z paláce v Jaénu, aby ho uchránili bombardování.
Myslíš, že si někdo v Bosně řekl:
„Neodpalujte most v Mostaru, je starý?“
Ne. Postavili ho znova. Stejně jako sarajevskou knihovnu.
Během světové války hořel Berlín
a nikdo neřekl: „nebombardujte tu čtvrť, je hezká!“
Jsou tam Goyovy obrazy a zlato Kimbajů…
Už máme za zadkem Amnesty International. Chceš naštvat ještě UNESCO?
Tobě je nějaký zlato Kimbajů ukradený.
Díváš se na mě jak na psa. Řekni mi, co si kurva myslíš!
Odsoudil jsi nevinného člověka. Očernil jsi ji. Zavřou ji.
Angelito, národní bezpečnost je důležitější než čest jedince.
Je nejdůležitější!
Národní banka je páteří země.
Je čest Sierrové důležitější než bezpečnost 47 milionů lidí?
Do prdele, Tamayo!
Odsoudil jsi ji, abys zachránil sebe, ne žádných 47 milionů lidí.
Dovnitř půjdeme tak, že odpálíme kazetový strop!
No tak, zlato! Ještě kousek a budeš venku!
Kurva!
Neleze ven!
Proč neleze ven?
To není hlavička.
Co?
Leze koncem pánevním.
Co?
Co mám dělat?
Dělá se to tak, že tam strčíte ruku
a položíte si na ni dítě tak, jako by jelo na koni.
Pusu mu držíte ukazováčkem a palcem a přitlačíte mu hlavičku k hrudi.
A vytáhnete.
Jinak to nejde. Ale je třeba to udělat hned.
Musíte mě rozvázat.
Konvoj vyráží.
Rozumím. Všichni na místech? Lisabon?
Jsme připravené.
- Tokio? - Na místě.
Matíasi, červený kód.
Dobře, nikdo ani hnout!
Dejte hlavu mezi nohy a připravte se. Jako v letadle!
Bude to házet.
Změna plánu.
Ať se tu stane cokoli,
ať už uslyšíte cokoli, za žádnou cenu nesmíte přestat s tavením.
Nepřestávejte, ani kdyby se tu objevil Ježíš a tančil tu reggaeton.
- Bogoto? - Jdu nahoru.
Kdyby někoho napadlo vzít si kousek zlata na náušnice pro babičku…
nedělejte to.
Řekněte si o zlato tátovi, až budete venku. Rozuměli jste, děcka?
Do práce!
No tak! Pojďte!
- Jdeme na to! - Spusťte to!
Míří na jihozápad.
Bože.
Ne!
Marseille, prostěradla.
Benjamíne, čistou vodu.
Pohyb! Všichni ven!
Rychle!
Všichni ven!
No tak! Vylezte!
Nevidím na ně.
Jestli na ně nevidíš, znamená to, že šplhají.
Chtějí odpálit střechu!
Tokio, Denvere, Manilo, běžte na schody!
Připravit!
Teď!
Proboha.
Poslouchejte mě.
Začněte dýchat zhluboka.
To je ono.
Teď nesmíte tlačit. Je to velmi důležité.
Dám tam ruku.
- Dobře? - Jo.
Bude to dobrý.
Jdeme na to.
- Tokio, kde jste? - Ve druhém patře.
Ve třetím.
Překvapte je na střeše zezadu. Helsinki?
- Stavím barikádu! - Stáhni se do muzea a počkej na mě.
- Nemůžu. - Ne, Bože.
Prosím!
Ještě.
Ještě kousek.
Hrudník. Už ho mám.
Prosím…
Už to bude.
Vytáhnu ho.
Ještě kousek.
Helsinky, vypadni a schovej se v muzeu.
Ne!
Jdeme na to.
Tak jo.
Kryjte se.
…velmi silný výbuch…
ŽIVĚ VÝBUCH VE ŠPANĚLSKÉ NÁRODNÍ BANCE
Překlad titulků: Anna Hulcová