EN NETFLIX-SERIE
En, to, tre, fire.
Jeg trenger hjelp!
Hjertestarter og førstehjelpsutstyr! Blødningen må stanses!
Han har ikke puls.
-Fort! Kom igjen! -På knærne, jævel!
Hold ut.
-Skynd deg! -Jeg kommer!
Gi meg saksa.
Kom igjen.
Herregud.
-Herregud. -Her.
Ta hjertestarteren. Kom igjen, Arturo. Tre, fire.
-Klart! -Unna!
Stopp, du griller liket.
-Stockholm. -Hent adrenalin. Nå.
Her.
Du drepte ham. Aksepter det.
Hva driver vi med? Hæren vil ødelegge oss.
Unna!
Han har puls.
Ja.
Han har...
...puls.
Han har en kule i hjertet. Han overlever ikke.
Vi må ta ham med til sykehuset. Vi må få ham ut nå!
Han var død nettopp, og er det igjen når du slutter å blåse luft i lungene hans.
Hvis vi får ham ut, blir vi mordere.
-Nei. -Jo.
De kommer til å storme inn og drepe gislene og oss.
Vi kan ikke la ham dø.
Hør her. Den sprø jævelen ba om det.
Du skjøt ham to ganger. Nå har du skyldfølelse,
og den vil du bli kvitt ved å la dette gå ut over oss.
Du skal få ha ren samvittighet. Min er alt skitten. Jeg dreper ham.
-Nei! -Jeg skyter ham!
-Nei. -Stopp, for helvete!
Ro ned!
Hør her.
Vi frakter ham ut. Jeg skal fortelle hvorfor.
Vi trenger en lege!
Stockholm så Arturo sveve mellom liv og død,
og følte seg helt tom.
Hun visste at han var sikkerhetsnettet som kunne beskytte sønnen mot verden.
Arturo var barnets biologiske far.
Og Stockholm begynte å innse
at hverken hun eller Denver ville se Cincinnati igjen.
Hun var ikke den eneste som tenkte at det å være mor er mer angstfylt enn noe annet.
Vi forventet at ranere ville handle.
Vi er nå live…
Livene våre avhang av tre menn
med bundne hender og pistol mot ansiktet.
Under andre omstendigheter ville de gitt opp,
men Benjamín hadde en datter inne i banken.
Og Professoren hadde ti.
Tilstanden er kritisk.
Jeg kommer så fort som mulig.
Ransak disse mennene på kontoret mitt. Jeg må starte avhøret.
Skann dem med elektromagnetisk detektor.
De kan ha mikrofoner i tennene.
-Ingen radiobølger. -Ta med klær til dem.
Oberst, de er rene.
Det er ti ranere.
En er alltid sammen med gislene i biblioteket.
Hva skjedde med Arturo Román?
Vi prøvde å få noen gisler i sikkerhet, og da mistet han hodet.
Han var besatt av våpnene. Han angrep dem med en flammekaster.
Monterte et maskingevær på en gaffeltruck. Han satte oss i fare. De måtte ta ham ut.
Han var uten puls i flere minutter, men de gjenopplivet ham.
De gjenopplivet ingen. De drepte ham med kaldt blod.
Det er best om han dør i løpet av ti minutter.
Jeg bruker dette for å ta rotta på dem. Ingen lover, ingen rettigheter!
Vi skyter dem i ryggen selv om de overgir seg!
Og derfor må alle tenke at de er noen jævla mordere.
Forstått?
Er flere skadd?
To gisler.
Román skadet dem.
Nei. Det var dem.
Jeg er blitt innkalt til innenriksdepartementet.
Ikke grip inn før jeg kommer tilbake.
Martínez, dokumentasjonen!
Martínez!
Han kunne ha drept deg.
Hva gjør jeg her?
Hvorfor er jeg her og plaffer rundt meg mens barnet mitt er hos noen munker?
Når han blir voksen...
…og finner ut av alt og spør om moren sin,
vil jeg ikke at noen skal fortelle hvem jeg var.
Jeg har ødelagt min sønns liv.
Faren min tror også at han ødela mitt liv, men jeg elsker ham.
En gruvearbeider med transdatter på 90-tallet…
Han gjorde mange feil.
Da jeg var fem, gikk jeg rett til pappa og sa at jeg var jente.
Og han så på meg med det humørløse fjeset sitt
og sa: "Juan, du er en mann. Menn er ikke jenter."
Det var et sminkeskrin jeg elsket…
Jeg vet ikke hvor mange ganger jeg ba om å få det.
Til slutt fikk jeg en verktøykasse i stedet.
Jeg forsto at alt pappa mente var jentete, ikke var bra. Så jeg gjemte det.
Var det ingen du kunne snakke om det med?
Det var ingen transpersoner i byen min.
Det var mange lommetyver, innbruddstyver
og masse narkomane, men ingen transpersoner.
Hvis en mann var kledd i kvinneklær på TV,
var det for å tøyse og få folk til å le.
Og pappa lo hver gang.
Men jeg tilga ham. Jeg hadde ingen rollemodeller,
men det hadde ikke han heller.
Det er naturlig at foreldre er forvirrede.
Foreldre trenger ikke å være perfekte. De må bare elske deg.
Liker du gaven din?
Er disse mennene gaven min?
De er de beste lærerne.
Ekte professorer.
En topp-skvadron til ditt første oppdrag.
For din skyld har vi valgt
et risikofritt ran.
Det er bare for moro skyld.
Hva er et risikofritt ran, pappa?
Et som ikke blir lagt merke til.
Det blir jo det etterhvert.
Men ikke nå.
Heller ikke om to eller tre måneder. Ikke engang om ti.
Først om 15 måneder. Når vikinggull-museet åpner.
Men hvem vil skjønne tegninga da?
Viking-gull?
Messingreplikaer av den største vikingskatten som er funnet til dags dato.
Den ble funnet for åtte måneder siden,
og oppbevares i et sikret rom for danske nasjonalskatter.
Skatten bevares der inne før den skal videre.
Og vet du hvor rommet er?
På Frederiksborg slott.
Det er der jeg skal spille konsert om tre dager.
Det blir den perfekte soaré.
Fine biler, smokinger, drinker…
Klassisk musikk…
Og 12 kilo gull.
Hva ler du av?
For det første er det gravfunn, ikke skatter.
Det er termen arkeologene bruker.
Og for det andre synes jeg du er kynisk.
Du later som du elsker kunst. Du restaurerer klostre.
Beklager, men disse tingene bør være på et museum.
Vent nå litt. Kaller du dette kunst?
Selvfølgelig.
Disse objektene er over 1000 år gamle.
De er håndskårne med nordiske symboler.
-Dette er ren kunst! -Det er smedarbeider.
Barbarers grovhet!
De plyndret ikoniske latinske, greske og fønikiske gjenstander
og smeltet dem om for å lage vinbegre, tallerkener og smykker.
-Vi gir gullet verdigheten tilbake. -Vær så snill.
Det er vi som skal lage kunst.
Det blir et uforglemmelig ran.
Det blir pressekonferanse fra innenriksdepartementet.
Tamayo, obersten som er ansvarlig for operasjonen, skal snart tale.
Hvordan er Románs tilstand?
Du dreper nesten det kjente gisselet og løslater direktøren i Den spanske bank.
Er det noen som styrer her?
SItuasjonen er den at hæren går inn.
De venter på at Tamayo skal ta deg. Og det vil han gjøre, av to grunner.
For det første, fordi han er en feiging og en drittsekk.
Og for det andre, fordi du har gjort det lett for ham.
Ubesvarte spørsmål: Blir gislene henrettet?
Forbereder hæren en inngripen?
Du skyter gisler. Fansen din vil tilbe ham.
Kjæresten din, den usmakelige Power Rangeren,
teddybjørnen fra Balkan, ungen fra graven…
Folk du er villig til å dø for.
Ditt folk…
...er døde.
Bare jeg kan forhindre det.
Gi meg informasjonen, så tar jeg en telefon, og ingen dør.
Flytt deg litt, er du snill. Takk.
God morgen.
Vi holder en ekstraordinær pressekonferanse
for å komme med siste nytt innen Alicia Sierras forsvinningssak.
Tidligere inspektør Alicia Sierra
har forrådt politistyrken hun representerer,
og jobber nå for Professoren.
Det er ikke kjent hvor hun oppholder seg.
Vi bruker alle midler vi har til rådighet
for å få henne innbrakt.
Slik så hun ut da hun forsvant.
Dette er et overvåkningsbilde fra en butikk nær huset hennes.
Fy faen.
Vi mistet sporet på mobilen hennes to kvartaler fra nasjonalretten.
Vi har lokalisert et hus i området
der hun kan ha koordinert Murillos uttrekning.
Alt dette er under etterforskning.
Den rettsmedisinske analysen av utstyret i huset hennes,
tyder på at hun lekket e-postene om torturprosedyrene i Algerie.
Hun forfalsket vitneforklaringer og kringkastet Cortés' falske begravelse.
Vi har funnet spor etter kryptert kommunikasjon fra hemmelige servere.
Alicia Sierra brukte dem til å lekke sensitiv informasjon til Professoren.
Vi har fått vite at Sierra har mottatt åtte millioner euro
via selskaper i hennes navn i Panama, Belize og Delaware.
Hva forventet du? Du har ingen utvei.
Det fins alltid en utvei.
Hvis dere har noen spørsmål…
-Oberst, vær så snill! -Du.
Hvordan er Arturo Románs tilstand?
Kritisk. Det er veldig alvorlig.
Nå er det for sent.
Politiet, CNI, regjeringen... De har fabrikkert bevisene.
Hvis du anmelder oss, vil de si at du har forrådt oss alle.
Hold kjeft.
Tror du virkelig de vil innrømme fabrikkering?
CNI ber aldri om unnskyldning. Det vet du.
Hold kjeft.
-Oberst. -Jeg lurer på noe.
-Planlegger dere en inngripen? -Ting har endret seg drastisk.
Det som var et ran med gisler er nå en kidnapping med henrettelser.
-Da er protokollen annerledes. -Er det derfor hæren er mobilisert?
Operasjonen pågår. Jeg kan ikke gi flere detaljer.
-Vær så snill. -Oberst!
Det er grønt lys.
Det blir en massakre. De går inn.
Jeg er ute av spillet.
Jeg vet ikke engang hvordan de får ut gullet. Gullet.
-Det spiller ingen rolle lenger. -Jo.
Du forstår ikke. Gullet spiller ingen rolle mer.
-Hold kjeft. -Du er blitt fordømt.
Du er siktet for våre forbrytelser. Eller enda verre.
-Stille. -Ulydighet er inkludert. Du er forrædersk.
-Hold kjeft. -Politiet, regjeringen, kolleger…
-Hold kjeft. -Ingen vil kausjonere deg ut.
Hold kjeft! Jeg må tenke!
Nei.
Vannet gikk.
Ikke nå.
Vær fornuftig. Du kan ikke oppdra et barn i fengsel.
Jo, det går helt fint. Det kalles en fengselsbarnehage.
Gudfar…
Takk for at dere inkluderte meg i dette.
Det trengte jeg.
Hvis du trengte penger, kunne du bare ha ringt.
Jeg trengte at noen trodde på meg.
Hun mener i motsetning til faren.
Jeg vet at hun snakker om faren.
Han tror jeg ikke kan utføre ran lenger, men jeg er bedre enn før.
Men du må lese deg opp. Vi skal skrive ut 2,4 milliarder euro.
Du har vel sagt til faren din at du er her?
Nei, og han skal ikke få vite det.
OK.
Vel, vi legger oss.
I morgen har vi skytetrening. La oss gå.
God natt.
Dani.
Sønn!
-Våkne! -Hva er galt?
Jeg tror vi har misforstått noe.
Hva da, pappa?
Klokka er fem om morgenen! Hva har vi misforstått?
Kanskje vi ikke forsto hva Benjamín mente med å se til Julia. Vi driter oss ut.
Det gjør vi ikke. Julia vil være her.
Julia er en voksen kvinne. Hun har sitt eget liv og er uavhengig.
Jeg bryr meg ikke om hva hun vil. Jeg må fortelle Benjamín
at jeg kan ha misforstått det med "rett spor".
Kanskje jeg ikke har den samme ideen om hva som er et rett spor som Benjamín.
Vi må rydde opp i dette før kulene begynner å fly.
Pappa, Benjamín er i fengsel,
og det er ingenting vi kan gjøre uten telefon.
Vi må bare fortsette. God natt.
Kom igjen, opp! Jeg må ringe ham.
Vil du ringe ham i fengsel akkurat nå?
"Akkurat nå"? Vi må gå i tre-fire timer for å finne en telefon.
-Jeg skal ingen steder. -Hva er det du sier?
-Herregud. -Kom an.
-Nå får jeg ikke sove igjen. -Opp.
Ladningen sprenges bak stål. Den må ikke detonere andre bomber.
Vi begynte med å flytte våpnene til et trygt sted.
Ta sju til.
Granater, Rio?
-Seks. -Ta så mange du kan.
Vi følte at vi bygde vår egen grav, ikke en bunker.
Dette fikser vi.
Uten Professoren var vi som foreldreløse.
Dette er siste kamp. Vær sterk!
Ingen far, ingen plan og ikke noe håp.
Beklager fotballreferansen. Det er alt jeg har.
Under verdensmesterskap skjønner en iblant hvem som vil tape.
En kan lukte frykt når de synger nasjonalsangen.
Og jeg kan lukte frykten her i dag.
Men det skal vi forandre.
I fotball er det 11 mot 11.
Vi er ti mot 10 000, og har ingen trener.
Kaller på laget i Den spanske bank!
Nyheter fra overvannstanken.
Sierra har ikke på seg politi-armbåndet.
Tamayo har forvist henne.
Sierra jobber alene. Vet du hva det betyr?
Kan du gjette?
Tokyo? Rio, vet du?
Professoren er ikke ferdig. Han spiller sitt eget spill. Og han kan vinne.
-Han spiller mot en gærning. -Nei. Hun er mye mer enn det.
Hun er en sint gærning som er blitt forrådt av sine.
De kastet henne til ulvene.
Hun vet nok at Professoren ikke er hennes største fiende lenger.
-Pust med magen. -Hva?
Pust med magen for å kontrollere riene.
Er du blitt jordmor?
Vi kan ikke vinne dette.
Balkanbjørnen tok feil av strategien.
Vi trenger ikke å vinne. Vi skal tape...
...men veldig sakte.
Og dere…
Mine gutter og jenter i rødt…
Vi som er blitt utstøtt av samfunnet.
Et team bestående av historiens største tapere.
Transpersoner, kriminelle, avskum, homofile…
Balkanere, latinamerikanere... Hva kan de lære oss om å tape?
Vi vet hvor vondt det er å tape sakte.
Vi vet det.
Og vi kan tape en dag til.
Hvorfor skulle vi ville tape en dag til?
For å smelte gullet og få det ut av hvelvet.
Vi er tilbake.
Det høres jævlig bra ut.
Men skal du ikke dele tapsplanen med oss?
Jo, selvsagt.
Jeg er kanskje ingeniør,
men å være general er mitt sanne kall.
-Jeg må ha større åpning. -Oksytocin ville fungert bra.
Dessverre har vi ikke det.
-Jeg trenger noe for smerten. -Det setter babyen i fare.
Kødder du med meg?
I et åpent felt ville vi ikke hatt kjangs. Men de har mindre fordel i et rom.
Vi kryper inn i hvert hjørne og gjennom hver steinhaug.
Vi kaster en granat, så en til, etterfulgt av skuddsalver.
Dette er ikke en Vietnamkrig-film.
Nettopp. Det er verre. Det er forsvaret av Stalingrad.
Strategien ble utviklet av general Tsjujkov.
Vi spiller musikk så høyt at de ikke hører granatene og skuddene.
Og enda bedre…
De hører ikke sin egen radio.
Hør på meg.
Du kan ikke dra på sykehus.
Og du kan ikke gjøre dette alene. Slipp oss fri. Du trenger hjelp.
-La meg hjelpe deg. -Jeg skal føde...
...på egen hånd.
Som bestemoren min gjorde.
Og som hundrevis av kvinner gjennom historien har gjort.
Sånn!
Velkommen til livets show.
Jeg trenger tre frivillige. Dette oppdraget blir ikke lett.
De tre tar baksiden.
Vår eneste sjanse er å angripe dem fra begge fronter.
Vi må bevege oss raskt gjennom heissjakten, luftekanalen...
Hvor som helst, bare det skjer fort.
Logroño.
Du vet visst mer enn ham. Hvor utvidet er jeg?
Jeg vet ikke…
Det måles ved berøring.
La meg se.
Hvilken del av planen er dette?
Fødselsplanen!
Jeg trenger tre frivillige, og... Hør her.
Disse tre er mest utsatt.
Fint. La oss sette i gang.
Kom igjen!
Denver.
Si ha det til henne.
Det blir en lang natt. Dette kan være siste gang vi ser hverandre.
Skal vi virkelig gå?
Hvordan skal vi ellers komme oss dit til fem?
Vi kan stjele en bil.
Nå begynner du igjen. Er stjeling alltid det første du tenker på?
Så snart noe blir tøft - tyveri!
Sier han som tok meg med hit for å rane RS.
Så du kan lære å gjøre det intelligent, som Professoren. Han stjeler slik man bør.
Alt på én gang, ikke i små mengder, og uten å lure andre.
Klokka er fem. Drar vi nå, er vi ikke tilbake før elleve.
Hva sier du om Professoren ser oss?
Nå tenker du med hodet og er fornuftig.
Vi stjeler en bil,
men fra en som ikke vil anmelde det.
-Jeg kommer. -Fort.
Hva kan jeg fortelle deg som du ikke allerede vet, Benjamín?
Det er en risiko.
Men jobben er stor.
Alle detaljer er gjennomtenkt. Jeg lover.
Hvis noe går galt, havner Julia i herrefengsel.
-Jeg kan ikke se for meg hvordan det blir. -Hvis hun ba om å bli overført,
ville de gjort det.
Det har tatt Julia lang tid å komme dit hun er nå.
Hun...
...har akkurat begynt å leve livet.
Hun er glad. Jeg hadde ikke sett datteren min glad før.
Ikke på 30 år.
Kroppen var et fengsel. Ikke tving henne tilbake.
Hvis den jobben er så stor som du påstår, kan du ta deg av henne?
Selvsagt. Som om hun var min egen datter.
Benjamín, hør her...
Jeg har stått ved Julias side hele livet, og det gjør jeg til jeg dør.
Takk, Dani.
Ingen årsak.
Jeg må legge på.
Ha det.
-Du overdrev litt. -Hvordan da?
La oss komme oss vekk.
-Ha det. -Snakkes.
Jeg kommer.
Den telefonsamtalen er irreversibel. Tenk gjennom det.
Samtalen vil fordømme deg og barnet ditt.
Du kan hate meg så mye du vil og ønske meg dø,
men dessverre må du redde meg for å redde deg selv og barnet ditt.
Vi er på samme sted. Vi er likeverdige.
Vi er ikke likeverdige , din dritt.
Du bryter loven, og jeg stopper lovbrytere.
Herregud.
Det er det jeg gjør nå.
Du fordømmer ditt eget barn.
De vil ødelegge dere, for de skylder deg ingenting.
Livet mitt.
De skylder meg livet mitt.
Jeg ble deres sjefskjerring.
Og de kan ikke svikte kjerringer som meg.
-Jeg skal ikke svikte deg. -Hold kjeft.
-Jeg svikter deg ikke. -Ikke prat som om jeg var en av dine.
Jeg vil ikke være på rømmen resten av livet.
Jeg flykter ikke.
Jeg gjemmer meg ikke. Jeg drar ikke til Filippinene.
Jeg likte livet mitt.
Jeg liker Madrid. Og callos.
Og Puerto del Sol. Og korrupsjon.
Jeg vil ikke miste landet mitt på grunn av deg!
Tamayo forrådte deg, ikke jeg.
Jeg hater deg.
Greit. Men tiden går fra oss,
og hatet ditt gir deg ikke rett til å sette ditt barns liv i fare.
Denne ungen…
...elsker risiko, din jævel!
Faen!
Følg meg.
Tamayo er her, og soldatene skal gå inn med ham.
Har Professoren ringt?
Da ville jeg ha informert deg.
Alle ut!
Vi skal planlegge en militær inngripen her!
Kom igjen!
Politiet forlater teltet. De organiserer seg.
Oppfattet. Vi har noen minutter på oss.
Når du skyter noen, føler du deg elendig.
Du hater deg selv.
Jeg skjøt deg.
Tenk at det kunne skjedd deg noe.
Jeg kunne ha vært en morder…
Du tror eneste alternativ er fengsel eller døden.
Men nei.
Det er ikke sånn det fungerer. Jeg behandlet sårene dine.
Jeg danset for deg.
Og siden da har vi vært jævlig lykkelige, Mónica.
At ting ordnet seg én gang betyr ikke at det skjer igjen.
Faktisk kan det hende at vi utfordrer skjebnen.
Jeg vil prate med deg når du er tilbake.
Hva om jeg ikke kommer tilbake?
Da vil jeg gi deg et kyss.
Det første.
Det første kysset skjer bare første gang.
Det er derfor det kalles det.
Men jeg vil ikke gi deg et siste kyss. Jeg vil gi deg et andre første kyss.
Som et kyss par gir hverandre når de forsones.
Et slikt kyss.
Bygningen er eksplosjonssikker. Vi har få muligheter til å komme inn.
Hovedinngangen, lastebryggene eller vinduene.
Men de forventer at vi kommer inn der, så det er ikke et alternativ.
Det er én mulighet til.
Jeg hadde den ære å jobbe med kaptein Gandía i spesialenheten.
Det har flere av dere gjort.
Han foreslår en alternativ plan.
Taket er merket som "eksplosjonsbestandig" i tegningene,
men deler av det er ikke det grunnet bærevegger.
Det er konfidensiell informasjon de ikke kjenner.
Er det et hull i bankens eksplosjonsbeskyttelse?
Nei. Den er fullstendig beskyttet.
Men den begynner i museet og slutter med ståldørene i første etasje.
Så vi klatrer opp dit,
sprenger vekk taket og går rett inn i spisesalen.
Det taket er fra 1700-tallet. Det ble brakt hit under borgerkrigen
fra et palass i Jaén for å beskytte det mot bomber.
Tror du noen i Bosnia sa:
"Ikke spreng Stari Most, den er gammel"?
Nei. Og nå er den gjenoppbygget.
Eller Sarajevo-biblioteket.
Berlin brant under andre verdenskrig.
Ingen sa: "Ikke bomb dette vakre nabolaget."
Det er Goya-malerier og Quimbaya-gull der.
Amnesty International er etter oss. Skal vi konfrontere UNESCO også?
Du bryr deg ikke om Quimbaya-gull.
Du ser på meg som om jeg var et dyr. Si hva du tenker!
Du fordømte og baktalte en uskyldig. Hun havner i fengsel.
Angelito, landets sikkerhet veier tyngre enn min ære.
Tyngre enn alt!
En nasjons beholdning er dens ryggrad.
Er Sierras verdighet viktigere enn 47 millioner menneskers sikkerhet?
For helevete, Tamayo!
Du fordømte henne for å redde deg selv, ikke for å redde 47 millioner mennesker.
Vi tar oss inn ved å sprenge taket!
Kom igjen, baby! Litt til, så er du ute!
Faen!
Den kommer ikke ut!
Hvorfor kommer den ikke ut?
-Fordi det ikke er hodet. -Hva?
Det er en setefødsel.
Hva?
Hva gjør jeg?
Man må ta inn hånden
og plassere babyen på armen, som om den red,
holde i munnen med pekefingeren og tommelen, føre hodet mot brystbeinet…
Og dra den ut.
Det finnes ingen annen måte. Og det må gjøres nå.
Du må løslate meg.
En konvoi forlater teltet.
Mottatt. Til posisjonene. Lisboa?
Vi er klare.
-Tokyo? -Jeg er inne.
Kode rød, Matías.
OK, ingen beveger seg!
Legg hodet mellom beina og stålsett dere. Som på fly.
Det blir turbulent.
Ny plan!
Uansett hva som skjer der oppe, uansett hva du hører, ikke slutt å smelte!
Ikke stopp selv om Jomfru Maria dukker opp og danser reggaeton foran deg.
-Bogotá? -På vei opp.
Hvis noen tenker på å ta litt gull for å lage øredobber til bestemor…
Ikke gjør det.
Be pappa om gull når vi er utenfor. Forstått, barn?
Sett i gang!
Kom igjen!
-La oss sette i gang! -Begynn å smelte!
De er på vei mot sørvest.
Herregud.
Nei!
Hent papir, Marseille.
Benjamín, rent vann.
Kom igjen! Alle ut!
Fort!
Alle ut!
Kom igjen! Ut!
Jeg kan ikke se dem.
Det må være fordi de klatrer.
De skal sprenge taket!
Tokyo, Denver, Manila, til trappene!
Klargjør!
Nå!
Herregud.
Hør på meg.
Pust dypt.
Sånn, ja.
Det er veldig viktig at du ikke presser.
Jeg tar hånden inn.
-OK? -OK.
Det ordner seg.
Vi setter i gang.
-Plassering, Tokyo. -Andre etasje.
Tredje etasje.
Gå opp på taket og angrip bakfra. Helsinki?
Jeg lager en grøft!
Trekk tilbake til museet. Vent på meg.
Jeg klarer det ikke.
Vær så snill.
Litt til.
Brystbeinet. Jeg har det.
Vær så snill.
Nesten der.
Jeg trekker den ut.
Litt til.
Kom deg ut, Helsinki. Søk ly i museet.
Negativ.
Vi setter i gang.
Søk dekning.
...en fryktelig eksplosjon…
DIREKTE EKSPLOSJON I DEN SPANSKE BANK
Tekst: Mari Walle Thorsen