EN NETFLIX-SERIE
Ett, två, tre, fyra.
Jag behöver hjälp!
Paddlar! Läkarväska! Blödningen måste stoppas!
Han har ingen puls.
-Skynda! Kom igen! -Ner på knä, din jävel!
Håll ut!
-Fort! -Kommer!
Ge mig saxen.
Kom igen.
Herrejävlar.
-Helvete. -Här.
Ta paddlarna. Kom igen, Arturo. Tre, fyra!
-Laddade. -Undan!
Sluta, du bränner ett lik.
-Stockholm. -Ta fram adrenalinet. Nu.
Jag har det.
Du dödade honom. Godta det.
Vad fan gör vi? Armén kommer att förinta oss.
Undan!
-Han har puls. -Ja, det har han.
Han har
puls.
Och en kula i hjärtat. Han överlever inte.
Han måste till sjukhus. Vi måste skicka ut honom nu!
Han var död för en minut sen och dör igen när du slutar blåsa in luft.
Om vi skickar ut honom blir vi mördare.
-Nej. -Jo.
De kommer att storma stället. De dödar gisslan och oss.
Vi kan inte låta honom dö.
Hör på. Den satans sjuka jäveln bad om det.
Du sköt honom två gånger. Bra. Nu mår du dåligt.
Du vill slippa skuldkänslorna genom att sätta oss alla i skiten.
Du kan ha rent samvete. Mitt är redan sabbat. Jag dödar honom.
-Nej! -Jag skjuter honom!
-Nej! -För helvete, sluta!
-Lugn! -Det är okej.
Hör på.
Vi ska skicka ut honom, och jag ska förklara varför.
Vi behöver en läkare!
När Stockholm såg Arturo sväva mellan liv och död
kände hon sig helt tom.
Hon hade förstört det sista skyddsnätet mellan hennes son och världen.
Arturo var sonens biologiska pappa.
Och insikten började sjunka in
att varken hon eller Denver nånsin skulle återse Cincinnati.
Hon var inte ensam om att tänka
att föräldraskapet är den största ångestkällan i världen.
Vi väntar oss ett drag från rånarna.
Ni följer vår direkt…
Våra liv hängde på tre bakbundna män med en pistol i ansiktet.
Under andra omständigheter hade de gett upp,
men Benjamín hade en dotter inne i banken.
Professorn, tio barn.
Hans tillstånd är kritiskt.
Jag kommer så fort jag kan.
Muddra de här männen på mitt kontor. Jag måste inleda förhören.
Använd den elektromagnetiska detektorn, de kan ha mickar i tänderna.
-Inga radiovågor. -Hämta kläder åt dem.
Överste, de är rena.
Det är tio rånare.
En är alltid med gisslan. Här, i biblioteket.
Vad hände med Arturo Román?
Vi försökte föra några ur gisslan i säkerhet. Han flippade ut.
Han blev besatt av vapnen. Han angrep dem med en eldkastare.
Monterade ett maskingevär på en truck.
Han försatte oss i fara. De måste skjuta honom.
Han var död i flera minuter. De återupplivade honom.
De återupplivade ingen. De dödade honom kallblodigt.
Det bästa vore om han dog under de närmaste minuterna.
Det är min fribiljett till att döda dem. Ingen lag, inga rättigheter.
Vi skjuter dem i ryggen även om de överlämnar sig.
Och därför måste jag få alla att se dem som några jävla mördare.
Uppfattat?
-Finns det fler sårade? -Två gisslan.
-Román sköt dem. -Absolut inte. Det gjorde de.
Jag har kallats till inrikesministeriet. Inga ingripanden i min frånvaro.
Martínez, dokumentationen.
Martínez!
Han hade dödat dig.
Vad gör jag här?
Varför är jag här och skjuter vilt medan mitt barn är hos några munkar?
När han blir större
och får höra allting och frågar om sin mamma,
får ingen berätta vem jag var.
Jag har förstört mitt barns liv.
Pappa tror också att han har förstört mitt liv,
men jag älskar honom.
En gruvarbetare med en transdotter på 1990-talet…
Han gjorde många misstag.
När jag var fem gick till pappa och sa: "Pappa, jag är en flicka."
Han gav mig sin allvarliga gruvarbetarblick och sa:
"Juan, du är en man. Män är inte flickor."
Det fanns en sminkväska jag tyckte om…
Jag vet inte hur många gånger jag bad om att få den.
Till sist fick jag en väska, men den var full av verktyg.
Man inser att allt ens pappa ser som tjejigt är dåligt. Så man döljer det.
Fanns det ingen du kunde berätta det för?
Det fanns inga transpersoner där vi bodde. Det fanns ficktjuvar, inbrottstjuvar…
Mängder av pundare, men inga transpersoner.
På den tiden, när en man klädde sig som en kvinna på tv
var det på skämt, för att få folk att skratta.
Pappa garvade alltid först.
I dag förlåter jag honom, för jag hade inga förebilder,
men det hade inte han heller.
Det naturliga tillståndet för föräldrar är nog förvirring.
Ens föräldrar behöver inte vara perfekta, de behöver bara älska en.
Gillar du din present?
Är de där männen presenten?
De är de bästa lärarna. Tvättäkta forskarhandledare.
En ypperlig eskader för din första flygning.
Och vi har valt ut, särskilt för dig,
ett riskfritt rån.
Bara för nöjes skull.
Så säg mig, pappa, vad är ett riskfritt rån?
Ett som passerar obemärkt under tiden det utförs.
-Förr eller senare märks det. -Men inte nu.
Inte om en, två eller tre månader. Inte ens om tio.
Om 15 däremot. När vikingaguldmuseet öppnar.
Men vem ser sambandet då?
Vikingaguld?
Det här är exakta mässingkopior av samtliga föremål
i den största vikingaskatten man hittills hittat.
Man fann den vid en utgrävning för åtta månader sen.
Den förvaras i ett säkerhetsrum för danska nationalskatter.
Den riktiga skatten ligger där i limbo, i väntan på sitt öde.
Vet du var det rummet finns?
I Frederiksborgs slott.
Exakt samma plats där jag har konsert om tre dar.
Det blir den perfekta soarén.
Exklusiva bilar, smokingar, drinkar…
…klassisk musik…
…och 12 kilo guld.
Vad skrattar du åt?
För det första är det vikingagravgods, ingen skatt.
Det är den arkeologiska termen.
För det andra, är du en cyniker.
Du låtsas vara konstälskare. Du renoverar munkkloster.
-Föremålen hör hemma på ett museum. -Vänta nu.
-Kallar du det där konst? -Naturligtvis.
Föremålen är över 1 000 år gamla.
De är handgraverade med nordiska symboler.
-Det är ren konst. -De är gjorda av en smed.
Barbariskt klåperi!
De plundrade och tog spektakulära föremål, latinska, grekiska, feniciska,
och smälte ner dem för att göra vinbägare, tallrikar och amuletter.
-Vi ger guldet dess värdighet tillbaka. -Ge dig.
Det är vi som ska skapa konst.
Det blir en oförglömlig stöt.
Inrikesministeriet håller snart presskonferens.
Tamayo, översten som leder operationen, ska strax prata.
Hur mår Arturo Román?
Ni dödar nära nog den enda gisslan folk känner till.
Ni släpper centralbankens guvernör. Hallå? Är det nån som håller i det där?
Det här är läget… Armén kommer att gå in.
De väntar på att Tamayo ska krossa er. Han gör det av två skäl.
För det första är han en fegis och ett kräk.
För det andra har ni gjort det lätt för honom.
Obesvarade frågor: Avrättar man gisslan?
Förbereder armén ett ingripande?
Ni skjuter gisslan. Era fans kommer att dyrka honom.
Din flickvän,
den där billiga Power Rangern,
teddybjörnen från Balkan, grabben från graven…
Människorna du är beredd att dö för.
Ditt folk…
…är dödens.
Bara jag kan hindra det.
Ge mig informationen. Ett samtal från mig och ingen dör.
Akta er, tack. Tack.
God morgon. Vi håller denna extrainsatta presskonferens
för att informera om det senaste i samband med Alicia Sierras försvinnande.
Tidigare inspektören Alicia Sierra har förrått poliskåren hon företrädde
och jobbar nu för Professorns gäng.
Sedan försvinnandet är det okänt var hon befinner sig.
Vi använder alla tillgängliga medel för att föra henne inför rätta.
Så här ser hon för närvarande ut.
Det är övervakningsbilder från en butik nära hennes hem.
Din jävel.
Vi miste signalen från hennes mobil två kvarter från Nationella domstolen.
Vi har funnit ett gömställe
där hon kan ha koordinerat Murillos fritagning.
Utredningen är pågående.
Den tekniska analysen av utrustningen vi fann i hennes hem
indikerar att hon har läckt mejl om tortyrproceduren i Algeriet.
Hon förfalskade vittnesmålen och sände Anibal Cortés skenbegravning.
Vi har funnit spår av krypterad kommunikation
med ogenomträngliga servrar.
Via dem har Alicia Sierra läckt känslig information till Professorn.
De senaste timmarna har vi upptäckt att Alicia Sierra har fått 8 miljoner euro
till olika företag i hennes namn i Panama, Belize och Delaware.
Vad förväntade du dig? Nu har du ingen väg ut.
Det finns alltid en väg ut.
Nu, om ni har några frågor…
-Översten! -Ursäkta.
-Hur är Arturo Románs tillstånd? -Det är kritiskt, mycket allvarligt.
Det är för sent nu.
Polisen, CNI, regeringen… De har redan fabricerat alla bevis.
Anger du oss, säger de att du först förrådde dem, sen oss.
Tyst!
Tror du verkligen att de erkänner bevisförfalskning?
CNI backar inte och ber aldrig om ursäkt. Det vet du.
Var tyst.
-Överste. -Jag har en fråga.
-Planerar ni nåt ingripande? -Saker har förändrats drastiskt.
Ett rån med gisslantagning har blivit kidnappning med avrättningar.
-Nu gäller andra protokoll. -Är det därför armén har mobiliserats?
Det är en pågående operation. Jag kan inte gå in på detaljer.
-Snälla! -Översten! Här!
Där gav han grönt ljus.
Det blir en massaker. De går in.
De har sparkat ut mig.
Jag vet inte ens hur de ska få ut guldet.
Guldet.
-Det spelar ingen roll nu. -Jo, så klart.
Du förstår inte. Guldet spelar ingen roll längre.
-Tyst. -De har brännmärkt dig.
Du anklagas för samma brott som vi. Eller ännu värre.
-Tyst. -Som ordervägran.
-Tyst. -Nu är du en förrädare.
-Tyst! -För polisen, regeringen, dina kollegor…
-Tyst. -Ingen betalar din borgen nu.
Tyst! Jag måste tänka!
Nej.
Vattnet gick.
Inte nu.
Var nu resonlig. Du kan inte ha ett barn i fängelset.
Barn kan visst växa upp i fängelser. Man får ha små barn i fängelset.
Gudfar…
Tack för att jag får vara med.
Jag behövde det.
Du behövde bara ringa om du behövde pengar.
-Jag behövde nån som trodde på mig. -Hon pratar om sin far, pappa.
Det vet jag väl.
Han tror inte att jag kan råna längre, men jag är ännu bättre nu.
Men du måste plugga för det här. Vi ska trycka 2,4 miljarder euro. Så här…
Du har väl berättat för din far att du är här?
Nej, och han ska inget veta.
Okej.
Vi går och lägger oss.
I morgon har vi skytteträning och gud vet vad. Kom.
-God natt. -God natt.
Dani.
Hörru!
-Vakna! -Jösses! Vad är det?
-Vi har nog missförstått en sak. -Vad har vi missförstått?
Klockan är fem på morgonen. Vad har vi missförstått?
Vi missförstod kanske Benjamíns önskan
om hur vi skulle se efter Julia och sabbar det.
Vi sabbar inget. Julia vill vara här.
Julia är en vuxen kvinna. Hon har ett eget, självständigt liv,
Jag struntar i vad hon vill. Jag måste berätta för Benjamín
att jag kan ha sabbat "rätt väg"-grejen.
Och kanske är det jag ser som rätt väg
inte samma rätt eller fel väg som Benjamín tänker sig.
Vi måste reda ut den här röran innan kulorna börjar flyga.
Pappa… Benjamín sitter i fängelse, och vi kan inget göra utan telefon.
Vi får bara härda på. Så god natt.
Upp med dig nu! Jag måste ringa honom.
-Vill du ringa honom i fängelset nu? -Vad menar du med nu?
Vi måste gå tre-fyra timmar tills vi hittar en telefon.
-Jag går ingenstans. -Vad gör du inte?
-Herregud. -Kom.
-Nu kan jag inte somna om! -Upp med dig.
C4:n bakom stålplattorna. Inga oönskade detonationer.
Vårt försvar började med att vi förde vapnen till en säker plats.
Ta sju till.
-Rio, granater? -Sex.
Ta alla du kan.
Det kändes som att vi byggde vår egen grav, inte en bunker.
Vi fixar det här.
Utan Professorn kände vi oss föräldralösa.
Det här är sista fajten. Var stark!
Ingen pappa, ingen plan och inget hopp.
Ursäkta fotbollsreferensen, men det är allt jag har.
Ibland under en VM-final ser man vilket lag som ska förlora.
Man känner rädslan när de sjunger nationalsången.
Jag känner den rädslan här i dag.
Men vi ska ändra på det.
I fotboll är de 11 mot 11.
Vi är tio mot 10 000 och spelar utan coach.
Ring, ring, ring. Anropar rånarna i centralbanken.
Senaste nytt från dagvattenreservoaren.
Sierra har inget polisarmband längre.
Tamayo har slängt ut henne. Han fimpade henne. Sierra freestylar.
Vet du vad det betyder? Kan du gissa?
Tokyo? Rio, vet du?
Professorn är inte körd. Han spelar sitt spel. Och han kan vinna.
-Han spelar mot en galning. -Nej, hon är mycket värre än det.
Hon är rasande vettvilling som förråtts av sina egna.
De kastade henne åt vargarna.
Hon vet att Professorn inte längre är hennes värsta fiende.
-Andas med diafragman. -Va?
Andas med diafragman för att kontrollera värkarna.
Är du barnmorska nu?
Vi kan inte vinna det här kriget.
Ring, ring, ring! Balkanbjörnen fattar inte strategin.
Vi behöver inte vinna kriget. Vi ska förlora det,
men mycket långsamt.
Och ni…
Mina pojkar och flickor i rött…
Vi, som har stötts ut av samhället,
ett lag av historiens största förlorare:
transpersoner, brottslingar, slödder, bögar,
balkanfolk, latinamerikaner… Vad kan de lära oss om att förlora?
Vi vet hur ont det gör att förlora det här långsamt. Vi vet det.
Vi kan förlora i en dag till.
Varför vill vi förlora i en dag till?
För att smälta guldet och föra ut allt ur valvet.
Vi är tillbaka.
Det låter jävligt bra.
Men du har en plan för att förlora som du inte avslöjar.
Klart att jag har.
Jag må vara ingenjör, men infanterigeneral är mitt sanna kall.
-Jag måste öppna mig. -Oxytocin vore mycket bra nu.
Tyvärr har vi inget.
-Jag behöver smärtlindring. -Nej, det är inte bra för barnet.
Driver du med mig?
På ett öppet fält vore vi chanslösa. Men inne i rum krymper deras övertag.
Vi kryper genom varenda vrå, varenda jävla skräphög.
Vi kastar en granat, en till, följt av kulspruteeld.
-Det är ingen Vietnamkrigsfilm. -Precis. Det är värre.
Det här är försvaret av Stalingrad. Strategin togs fram av general Tjujkov.
Vi ska spela så hög musik att de varken hör granater, gevärseld
eller kronan på verket…
De hör inte sin egen radio.
Lyssna på mig.
Du kan inte åka till sjukhuset.
Och du klarar det inte ensam.
-Släpp loss oss. Du behöver hjälp. -Låt oss hjälpa dig.
Jag ska föda
på egen hand.
Som min mormor gjorde,
som hundratals kvinnor har gjort genom historien.
Så här!
Välkomna till livets skådespel!
Jag behöver tre frivilliga. Uppdraget blir inte lätt.
De här tre måste ta eftertruppen.
Vår enda chans är att attackera dem på båda fronterna.
Vi måste röra oss snabbt genom hisschaktet, luftkanalerna,
snabbt överallt där vi kan.
Logroño.
Du verkar veta mer än han. Hur öppen är jag?
-Det kan jag inte säga. -Det mäter man med fingrarna.
Då ser vi.
-Vilken del av planen är det här? -Föda barn-delen!
Jag behöver tre frivilliga, och ni…
De blir de mest utsatta.
Bra. Då kör vi. Kom igen!
Denver…
Säg hej då till henne.
Det blir en lång natt. Det är kanske sista gången ni ses.
Ska vi verkligen gå?
-Hur kommer vi annars dit klockan fem? -Vi snor en bil, för fan.
Alltid samma sak. Är stöld jämt det första du tänker på?
Så fort nåt blir svårt, pang, stöld.
Säger han som tog mig hit för att råna myntverket.
Du ska lära dig att använda hjärnan, som Professorn.
Han stjäl som man ska.
En jättekupp, inga småsummor eller lurade personer.
Klockan är fem på morgonen, vi är inte tillbaka före 11.
-Vad säger du om Professorn ser oss? -Ser du?
Nu använder du huvudet och är förnuftig.
Vi ska stjäla en bil, från nån som inte anmäler den stulen.
-Kommer. -Skynda dig!
Vad kan jag säga som du inte redan visste, Benjamín?
Det är inte riskfritt.
Det är en jättestöt, men jag lovar att alla detaljer är genomtänkta.
Om nåt går fel hamnar Julia i ett mansfängelse.
-Jag kan inte ens tänka tanken. -Sant.
Men om hon ber om att flyttas till ett kvinnofängelse, gör de nog det.
Det har tagit lång tid för Julia att nå dit hon är i dag.
Hon har
bara börjat leva sitt liv.
Hon är lycklig. Jag har aldrig sett min dotter lycklig…
Inte på 30 år.
Hennes kropp var ett fängelse. Låt henne slippa fler.
Är stöten så stor, kan du ta hand om henne sen.
Naturligtvis. Som min egen dotter.
Benjamín, lyssna.
Jag har stöttat Julia hela livet och fortsätter tills jag dör.
-Tack, Dani. -Det var så lite.
-Jag måste sluta. -Hej då.
-Var det inte att ta i? -Jaså? Hur då?
Vi drar härifrån.
-Hej då. -Hej.
Kommer.
Det samtalet går inte att göra ogjort. Tänk efter lite, är du snäll.
Det brännmärker dig och ditt barn.
Hata mig så mycket du vill. Önska mig död, vad som helst,
men tyvärr måste du rädda mig för att rädda dig själv och barnet.
Just nu är vi i samma båt, vi är jämlikar.
Du och jag är inte jämlikar, skithög.
Ditt jobb är att bryta mot lagen. Mitt att stoppa dig.
Herregud.
Och det är det jag gör nu.
Du fördömer ditt eget barn.
De förgör dig. De är inte skyldiga dig nåt.
Mitt liv.
De är skyldiga mig mitt liv.
Jag blev subbornas drottning för deras skull.
Och man sviker inte subbor som jag.
-Jag sviker dig inte. -Tyst,
-Jag sviker dig inte. -Låtsas inte att jag är en i ditt gäng.
Jag tänker inte fly resten av livet.
Jag flyr inte.
Jag gömmer mig inte. Jag sticker inte till Filippinerna.
Jag gillade mitt liv.
Jag gillade Madrid. Och att äta lammage.
Puerta del Sol. Och korruptionen.
Jag förlorar inte mitt land på grund av dig.
Tamayo förrådde dig, inte jag.
Jag hatar dig.
Visst. Men vi har inte mycket tid,
och ditt hat mot mig ger dig inte rätt att äventyra ditt barns liv.
Det här barnet
älskar risktagande, din jävel!
Helvete!
Följ med.
Tamayo är här och soldaterna följer honom.
Har Professorn ringt?
I så fall hade jag informerat dig.
Alla lämnar tältet! Vi ska planera ett militärt ingripande.
Sätt fart!
Poliserna lämnar tältet. De planerar nånting.
Uppfattat. Det ger oss några minuter.
När man skjuter nån, mår man skit.
Man hatar sig själv.
Jag sköt dig.
Tanken på vad som kunde ha hänt dig…
Jag kunde ha varit en mördare…
Man tror att man måste i finkan eller dö.
Det är fel.
Det funkar inte så.
Jag vårdade dig.
Dansade för dig.
Och sen dess har vi varit jävligt lyckliga, Mónica.
Inget säger att det löser sig en gång till.
Faktum är att vi kanske utmanar ödet en gång för mycket.
Jag vill prata när du återvänder.
Om jag inte gör det?
Då vill jag ge dig en kyss.
Den första.
Det är bara första kyssen en gång.
Det är därför det kallas första kyssen.
Jag vill inte ge dig en sista kyss, utan en andra första kyss.
Som folk kysser varann när de försonas.
En sån kyss.
Byggnaden är explosionssäker. Därför har vi få ställen att ta oss in på.
Huvudentrén, lastkajerna eller fönstren.
Men de förväntar sig att vi kommer in just de vägarna.
Alltså är de inga alternativ. Men det finns en annan möjlighet.
Ni känner kapten Gandía, tidigare jägarsoldat.
Jag har stolt stridit vid hans sida, precis vissa av er.
Han föreslår en alternativ plan.
Enligt ritningarna är taket "explosionssäkert",
men inte överallt på grund av en belastningsfråga.
Informationen är konfidentiell och ignoreras.
Finns det ett hål i centralbankens explosionsskydd?
Nej, bankens skydd är totalt.
Men det börjar vid museet
och slutar med likadana ståldörrar som på entréplan.
Därför klättrar vi upp där,
spränger bort taket och går rakt in i festsalen.
Salens kassettak är från 1700-talet. Under inbördeskriget
togs det hit från ett slott i Jaén för att inte bli bombat.
Tror du att nån i Bosnien sa: "Spräng inte bron i Mostar, den är antik"?
Nej, och nu är den återuppbyggd. Eller Sarajevos bibliotek?
Under världskriget brann Berlin, men ingen sa:
"Bomba inte här, det är så vackert."
Det finns verk av Goya och quimbaya-guld där inne.
Amnesty International är på oss. Vill vi bråka med UNESCO också?
Du bryr dig inte nåt quimbaya-guld.
Du ser på mig som om jag vore en hund. Säg vad fan du tänker!
Du har brännmärkt en oskyldig. Du förtalade henne. Hon får fängelse.
Angelito, nationens säkerhet övertrumfar enskilda individers heder. Den slår allt.
Nationalreserven är ett lands ryggrad.
Är Sierras heder viktigare än 47 miljoner personers säkerhet?
Ge dig, för helvete!
Du gjorde det för att rädda dig själv, inte 47 miljoner människor.
Vi tar oss in genom att spränga kassettaket.
Kom igen, bebisen. Lite till så är du ute.
Helvete!
Den kommer inte ut!
Varför kommer den inte ut?
-För att det inte är huvudet. -Va?
-Den ligger i säte. -Va?
-Vad gör jag? -För in handen.
Placera därefter barnet på armen som om det red på den.
Ta tag i munnen med pekfinger och tumme, för huvudet mot bröstbenet
och dra ut barnet.
Det är enda sättet. Och du måste göra det nu.
Du måste befria mig.
En konvoj lämnar tältet.
Uppfattat. Inte era positioner. Lissabon?
Vi är redo.
-Tokyo? -Jag är inne.
Matías, kod röd.
Ingen rör sig!
Huvudet mellan benen och händerna om nacken. Som på flyget.
Det här blir skumpigt.
Ändrade planer!
Vad som än sker där uppe, vad ni än hör, vad som än skakar,
får ni inte sluta smälta.
Sluta inte ens om Jesus uppenbarar sig och dansar reggaeton framför er.
-Bogotà? -Jag är på väg upp.
Om nån tänker ta lite guld för att göra örhängen åt mormor…
Låt bli.
Be pappa om guld när vi kommit ut. Uppfattat, barn?
Börja jobba!
Kom igen! Sätt fart!
-Nu kör vi. -Börja smälta!
De kör mot sydväst.
Herregud.
Nej!
Marseille, hämta lakan.
Benjamín, rent vatten.
Framåt! Ut med er! Fort!
Ut med er! Kom igen! Ut!
De har parkerat utom synhåll.
Om de inte syns är det för att de klättrar.
De tänker spränga taket!
Tokyo, Denver, Manila, till trapporna!
Klara!
Skjut!
Herregud.
Lyssna på mig. Ta djupa andetag.
Precis så. Du får inte krysta nu. Det är jätteviktigt.
Jag ska försöka föra in min hand.
-Okej? -Okej.
Det går bra.
Det ordnar sig. Nu börjar vi.
-Position, Tokyo? -Andra våningen.
Tredje.
Upp på taket och ta dem bakifrån. Helsingfors?
-Jag bygger en skyttegrav. -Retirera till museet. Vänta på mig.
-Jag kan inte. -Nej, snälla Gud.
Snälla!
Lite till.
Bröstbenet. Jag känner det.
-Snälla… -Det är nära nu.
Jag drar ut barnet.
Bara lite till.
Ut nu, Helsingfors. Ta skydd i museet.
Nej.
Nu gör vi det här.
Nu så.
Ta skydd.
…en fruktansvärd explosion…
JUST NU EXPLOSION I CENTRALBANKEN
Översättning: Jessika Johansson