SERIÁL NETFLIX
Helsinki, vypadni a schovej se v muzeu.
Stavím barikádu!
Helsinki, slyšíš mě?
Helsinki, jsi tam?
Tlusťochu!
Žiju.
Rychle odsud vypadni!
Nevytáhnu nohu.
Otevřená rána.
Krev.
Spousta krve.
Hlavně nespi. Už tak skoro jsme.
Slibuju, že až se odsud dostaneme,
ukážu ti tři noci po sobě,
proč je argentinský maso nejlepší na světě.
A co pak?
Vezmeš mě do kina?
Jo, ale jen když nebudeš spát. Slib mi, že budeš vnímat.
Já vnímám.
Jednotky tři a devět. Teď!
Pohyb! Rychle!
Už jsou tady.
Nevíme, co se stalo. Budovou otřásl děsivý výbuch.
Ve Španělské bance jsou stovky lidí…
ŽIVĚ LOUPEŽ VE ŠPANĚLSKÉ BANCE
Tady Profesor. Nádrž na dešťovou vodu je v bezpečí.
Jak to vypadá? Palermo!
Odpálili střechu! Bogota, Rio a já jdeme do horního patra.
Helsinki je v pasti.
Lisabon, kde jsi?
Druhé patro, se Stockolm.
Tokio, kde jsi?
Jdeme na střechu. Zaútočíme na ně zezadu.
- Ne, neotvírejte ty dveře! - Co?
- A Helsinki? - Zabijou vás.
Jdou dolů!
Kryjte se z boku a držte se pohromadě!
Když tam nepůjdete, zabijou Helsinkiho. Běžte!
Máme jít, nebo ne?
Na střeše je 100 ostřelovačů. Jsou to vojáci.
Ty nedostanete. Odstřelí vám hlavu.
Profesore, obětujete muže!
Zachránit ho může jen útok ze dvou křídel.
Využijeme díry ve střeše.
Musíte se dostat ven živí. A já vím, jak na to.
Dojděte pro rukojmí.
Vydrž!
Na třetí hodině!
No tak!
Gandío!
Rychle!
Kryjte se! Honem!
Teď!
Kryjte se!
Kolikrát nám přišlo, že jsme ve válce.
Ale jen proto, že jsme nevěděli, jak vlastně válka vypadá.
Zámek Frederiksborg.
Hlídaný přísnými bezpečnostními opatřeními.
Při vstupu a odchodu
musíte projít dvěma detektory kovu
kolem ozbrojených stráží.
To všechno nás čeká při cestě na večírek.
Bude to dokonalé soaré. Luxusní auta, smokingy,
koktejly, klasická hudba a 12 kilo zlata.
Tatianiny prsty budou kouzlit
a my si budeme užívat.
Proč?
Protože to nejtěžší už budeme mít za sebou.
Musíš to udělat den předem.
- Já? - Jo, ty.
Jsi z nás jediný, kdo svým nudným a tuctovým vzhledem připomíná ladiče pian.
Co to je?
Je to…
Čtečka magnetických karet, skimmer, klonovač karet.
Přesně!
Bude to schované, ne?
Obvykle se to používá ke klonování kreditek v bankomatech a tak.
Tatianě se najednou udělá nevolno.
To bude tou trémou.
Potřebuju na vzduch.
Takže tam budeš s tím pianem sám.
Budete potřebovat pomoc.
Potřebuju pauzu.
- Můžete mu pomoct, prosím? - Jistě.
Ale funguje to jen tehdy, když je karta 10 centimetrů od zařízení
a vydrží tam 30 vteřin, jinak se nenaklonuje.
Neboj, budou jim viset na krku.
Nehýbat. Je to velmi důležité.
Dobře.
Nic, co by nevyřešilo velké B.
Díky.
Pak přijde na řadu vozík s vybavením,
kde budou ukryté repliky.
Budou pokryté síranem barnatým.
Neodhalí je ani rentgen.
Budou tě doprovázet, dokud nebudou repliky v bezpečí.
Pak už bude jediný problém jen Hans.
- Hans? - Ostraha v klenotnici.
Neustále stojí u dveří.
Nikdy neodchází.
Nemá ženu,
psa, ani děti.
A jeho otec je senilní. Jaká je jeho slabina?
Nevím. Vzdálený příbuzný z druhého kolene?
Proč řešit druhé koleno, když je jeho otec senilní?
Jeho otec.
Je senilní.
V domově důchodců. Už nikoho nepoznává.
- Pusť Cristoffa. - Rozumím.
Rafaeli.
Ten kufřík.
Děkuji.
Jsme uvnitř.
Vypusťte Cristoffa.
Jdi za hudbou, Cristoffe.
Za hudbou.
Cristoff je na cestě.
- Kamery? - Přihlašuju se do systému.
Hudba.
Mám to.
Je to ve smyčce.
Hudba.
Představte si Hansův úžas.
Myslí, že je jeho otec v důchoďáku
a v pantoflích se dívá na Kolo štěstí.
A zničehonic…
Hudba.
Tady Medvěd 3. Pohotovost v jedničce. Žádám okamžitý záskok.
Rozumím, Medvěde 3. Už jdu.
Do akce.
Něco jsem ti neřekl.
Vůbec nevím,
co nás čeká tady.
Hudba.
Nikdy nevíš, na co v tajné bezpečnostní místnosti narazíš.
To je nádhera.
Jdeme na to.
Sejfy jsou zablokované.
S dovolením.
A tohle je klíč, který otevře všechny dveře.
Dobře. Ve které přihrádce je zlato?
To zjistím tady. Jde o programování. Můžu to hacknout.
Ten sejf je zadělaný do zdi. Nepohneme s ním.
Protože se hýbou zdi.
Tak zajímavý bezpečnostní systém jsem ještě neviděl.
Už našel svého otce.
Moc si s ním nehraj. Máš minutu na to, aby jsi ho vypnul.
Za minutu to nestihnu.
Jakove, pohotovost.
Potřebujeme tři minuty.
- Ani tři minuty mi nebudou stačit. - Neboj, to je dobrý.
V lochu budeš mít spoustu času na to, abys to vyřešil.
Promiňte.
Jsem doktor. Tady pánovi asi není dobře.
Je dezorientovaný. Není to nic vážného. Díky.
Pojď, tati.
- Rychle! - Zlato jsem našel, nabourávám se do kódu.
- Jak dlouho ještě? - Nevím.
Jakove,
dvě minuty.
Mám to!
Promiňte.
Venku…
Minutu, Jakove.
Choval se nevhodně k několika dámám.
Co?
Prezident nadace málem zavolal policii.
Co provedl?
Říkal…
nevhodné věci.
Jaké?
O…
genitáliích.
Viděl jste, jak se sem dostal? Přišel s někým?
Z cesty.
Pojď, tati.
Andrési, Hans něco tuší.
Míří vaším směrem.
S dovolením.
Jakove, máme to.
Jdeme.
Ten adrenalin,
endorfiny…
Připadáš si neporazitelný, že jo?
Je to úžasný.
Teď přijde ta nejdůležitější lekce.
To je ono.
Co to děláš? Ne.
Tati?
Tati!
- Proč? - Dávám ti lekci.
To si snad děláš srandu!
Právě jsi zahodil 12 kilo zlata v hodnotě 15 milionů euro.
Abys mi dal lekci?
No teda.
Jen zloděj si myslí, že mu patří něco, co není jeho.
Teď víš, že jsi jedním z nás.
Takže příště si laskavě odpusť
tu svou aroganci a morální nadřazenost.
A už nikdy neříkej o svém otci, že je cynik.
A teď si jdeme užívat.
Přišel jsem si poslechnout Tatianu.
Bravo!
Sen každého zloděje
je odcházet z místa loupeže za potlesku,
zatímco si ho lidé fotí, s úsměvem,
klidem, rozhodností,
a zamilovaností.
Ale hlavně
bez jediného podezření.
Opustíme zemi nepozorovaně
na krásném člunu, kde oslavíme Tatianiny úspěch
směrem do švédského Malmö.
Co je to s ním?
Vzteká se.
Nikdy nevím, jestli je unavený, hladový nebo nadmutý.
Lásko, připravená?
Samozřejmě.
Tak co tu máme?
Myslel jsi, že by nás s tím nechali odejít?
Nikdy jsem tě nebral na tenis.
Neprojeli jsme spolu horský průsmyk, neveslovali jsme.
Takhle bych tě jako táta nenaučil nic nového.
Naučím tě to takhle.
Jestli v životě něco chceš,
musíš to ukrást tomu, kdo to má.
Tak to ve světě chodí, synu.
Teď!
Jsme tady, tlusťochu. Neboj.
Klid, tlusťochu. Jsem tu.
Artecheová.
Artecheová!
Nic neslyším. Tosco je zraněný.
Má slabý puls.
Mám tepnu.
Musíme mu dát škrtidlo.
Dýchej, tlusťochu. Dostaneme tě odsud, slyšíš?
Dej to výš. Ještě. No tak.
Sagasto, slyšíte mě?
- Co se to sakra děje? - Zasáhla nás nepřátelská raketa.
Nahlaste mi škody!
Držte hubu. Mám tu zraněné muže.
Canalejasi, postavíme barikádu, abychom to tu zajistili.
Dívej se na mě.
Bude to bolet. Připravený?
Tři, dva, jedna. Teď!
Sežeň pyrotechnického robota. Půjdeme dovnitř.
Jdeme nahoru!
Máte štěstí! Uděláme si cvičení, jako ve škole.
Všichni ticho a do řady!
Odteď jste pěchota.
Matíasi, vezmi si věci, jdeme na střechu.
Rozkaz.
Tak pohyb!
Palermo, uřízni mi tu zkurvenou nohu.
Uřízni ji.
Dívej se na mě.
Žádnou nohu ti řezat nebudu, slyšíš?
Palermo,
mám v ní rozdrcený všechny kosti i koleno.
Všechno.
Stejně mi ji v nemocnici uříznou. To moc dobře víš.
Tohle ti pomůže. Dostaneme tě ven, tak přestaň říkat blbosti.
Tlusťochu, klid. Jsem tu s tebou.
Dívej se na mě, Mirko. Podívej se na mě.
Má pravdu.
Ten sloup je z mramoru. Váží dvě tuny.
S tím nepohneme.
Já to udělám.
Ne! Seženeme páku a nějak tu zkurvenou sochu odvalíme!
Potřebujeme něco těžkýho!
Zadní schodiště.
Ostřelovači si musí myslet, že jste rukojmí.
Ať si polovina z nich sundá masky. Máte minutu.
Odehrajete svou životní roli!
Chci výkony hodný Oscara!
Jasné? Jdeme!
To je ono.
Jdeme!
- Slečno Tokio, počkejte. Píchá mě v boku. - Už tam budeme.
Podej mi obvaz, Bogoto.
- Nespi. - Vydrž.
- Zůstaň v klidu. - Vydrž.
Vypadá to líp.
Tlusťochu, no tak.
Jsi tu se mnou, že jo?
- Palermo. - Otevři oči.
Nezavírej je, tlusťochu.
Helsinki. Podívej se na mě, tlusťochu.
Podívej se na mě. No tak, tlusťochu! Podívej se na mě, kurva!
Ještě to vydrž.
Palermo, co tenhle trám?
Kryjte nás.
Díky.
Lisabon, pospěšte si. Potřebujeme krytí.
Jdeme ven. Připravení?
- Zabijou nás! - Nikdo tě nezabije.
Leda tak já za to, jak jsi otravný, ale oni ne.
Nezabijou vás.
Polovina z vás si sundá masky. Je to jasné?
Ať vidí, že jste rukojmí.
Ty si sundáš masku, ty taky a ty taky, drahoušku.
Tak dobře.
Masky.
Profesore.
Pyrotechnici. Chystají se zasáhnout v přízemí.
Pohyb!
Připravují druhý útok.
Proč jste pustili guvernéra? Máš plán?
Schovali jsme mu do pout mikrofon.
Myslela jsem, že budeme mít šanci, když mu ta pouta sundají,
než projdou elektromagnetickým detektorem.
Pošleme ho ven a já ti řeknu proč.
A?
A budeme mít Tamayovy koule v hrsti.
Zavolej Pákistán.
Jsi nejvíc sexistická ženská, ale miluju tvůj mozek.
Teď mám plný ruce s válkou. Na rajcovní řečičky bude čas pak.
Dobře.
Benjamíne, zavolej své muže.
Musíme připravit pec.
Alicio.
Marseille, jdi koupit dudlíky, plínky, postýlku a co bude třeba.
Budeš kojit, nebo koupím lahvičku?
Budu dělat obojí, tak ji kup.
A přineste mu něco na nohu. Nevšiml si, že jsem ho střelila.
Mimochodem, asi byste měla dát svůj zásobník Marseillovi.
Pro bezpečí nás všech.
Díky.
Profesore, jsme na střeše.
Dobře. Tokio, za žádnou cenu nesmí vidět, že jste ozbrojení.
Schovejte veškerý vybavení do tašky.
Přivažte lano k tašce a druhý konec k jednomu z vás.
K té díře se dostanete schovaní mezi rukojmími.
Matíasi, potřebujeme pomoct.
Jakmile řeknu „úprk“, začni střílet, abys zmátl ostřelovače.
Pak zatáhněte za lano a vytáhněte tašku. Rozumíte?
Palermo, jsme se Stockholm na místě.
Lisabon, dýmovnice za pět,
čtyři,
tři,
dva, jedna.
Zlomte vaz.
Teď!
Dýmovnice!
Kryjte se!
Nic nevidím!
Jdeme, Rio.
Tokio, teď.
Nestřílejte!
Miguel Fernández Talanilla z Totany v Murcii.
Jsou na střeše a sundávají si masky.
Jestli se někdo přiblíží k díře, střílej.
Rozumím.
Ten robot. Půjdeš dovnitř dveřmi.
Nezvládnou udržet najednou jak komando, tak rukojmí.
- Do akce. - Rozkaz.
Nestřílejte!
Jsme venku, Profesore.
No tak!
Obvaz! Rychle!
Dochází nám dýmovnice. Rychle!
Rychle, Rio! Musíme odsud pryč!
- No tak! - Dělej!
Bogoto! Dobrý?
Vydrž.
Čekám na zelenou.
Palermo, dej rozkaz.
Dej rozkaz!
Vydrž. Vytahujeme Helsinkiho.
Nemáme moc času.
Až ho vytáhneme, vylákáme je z barikády.
Čujkove!
Nepřibližujte se k díře, dokud neřeknu.
Nestřílejte!
- Připravit na zásah. - Rozkaz.
Jdeme!
Na místě, pane.
NEZNÁMÉ ČÍSLO
Pane, jsme připraveni.
Moment.
Haló?
Spojil jsem vás.
Nezvedejte tu svou ručičku. Tohle nechcete, aby někdo slyšel.
Řekněte mi, cvičíte jógu nebo tak něco?
Capoeiru.
Proto jste tak pružný.
Tak pružný, že se zvládáte vyhýbat problémům, výpovědím a povinnostem.
S takovou pružností musíte být skvělý milenec.
To jsem, ale už se mi z těch řečí zvedá kufr.
Co chcete?
Pusť to.
Nikoho neoživili. Byla to chladnokrevná vražda.
Nejlepší by bylo, kdyby do deseti minut zemřel.
Je to dar, díky kterému je zničím! Žádné zákony, žádná práva.
Střelíme je do zad, i kdyby se vzdali!
A proto potřebujeme,
aby si všichni mysleli, že jsou zkurvený vrazi.
O co vám jde?
- Chci spravedlivou válku. - Ta neexistuje.
Tamayo, poslal jste do banky osm elitních vojáků.
Mám uvnitř deset lupičů. Myslím, že je to vyvážené.
Nechci žádné další zásahy.
Myslíte, že mě ta nahrávka zastaví?
Plukovníku, bez skrupulí jste začal válku, abyste se zachránil. Nemáte zásady.
Já jen chci, abyste pokračoval.
Buď zastavíte druhý útok,
nebo dokážu, že to vy jste si vymyslel důkazy proti Alicii Sierrové.
Že to vy jste nařídil vyplacení peněz z rezerv
a převedl vaším jménem deset milionů společnosti na Nizozemských Antilách.
A věřte mi, ten převod bude napojený přímo na mě.
Odložte zásah.
Takový rozkaz jsem nečekal.
Volá ti snad prezident a zodpovídáš se vládě?
Tak si jdi jíst posraný sušenky a nech vydávání rozkazů na mně.
- Pomoc! - Tokio!
Nestřílejte!
Nestřílejte! Jsme rukojmí!
Co se děje?
- Nic mi není. - Co je?
- Nic. - Co se stalo?
Je toho na mě nějak moc,
ale jsem v pohodě.
Kradla jsem na benzínkách, a teď je tu celá armáda.
To nic. Nejsi tu sama.
Je to dobrý. Nejsem sama. Všechno je v pohodě.
Jdeme.
Klid.
To nic.
Podívej se na mě.
Nezavírej oči. Podívej se na mě.
Něco mi vyprávěj.
- Co? - Co chceš. Jak jsi se tu ocitla?
Ta druhá loupež šla tak dobře.
Ale tahle nám moc nejde.
A chtěla jsem být s tímhle magorem.
Ale co jsem se dostala do kláštera,
jsem věděla, že to nebude dobrý.
Proč?
Protože jsi tam byl se svou ženou, dítětem…
Vypadali jste jako dokonalá rodinka.
A já si připadala tak hloupě…
Proč hloupě?
Protože ho celý život miluju.
Přestaň blbnout, není čas na vtipy.
To není vtip, zlato.
To není vtip. Ale když už umřeme
a bude to dost ošklivý, radši to řeknu.
Říkám to, aby se mi konečně ulevilo.
Ne. Poslouchej mě.
Nikdo tu neumře, jasný?
- Řekni to. - Nikdo tu neumře.
- Jasný? - Jasný.
Život jde dál, ne?
- Život jde dál. - Jo.
- Tahej jako vůl! - Profesore, Helsinki je venku.
Matíasi, připrav se střílet. Na můj rozkaz.
Ano, Profesore.
Tokio, Manilo, Denvere, připravte se.
Jdeme.
Za mnou.
Matíasi, úprk.
U dveří! Střílejte!
Pal!
Blíží se k díře. Žádám o povolení střílet.
Nemůžeš střílet. Jsou to rukojmí!
Mám je na mušce, pane.
Mizí nám z dohledu. Žádám o povolení střílet.
Jsou to civilisté utíkající před palbou. Zamítá se.
Bogoto, Rio, nechte je jít blíž.
Ustupují. Zatlačíme je dozadu!
Tokio.
Vylezli z úkrytu. Čekej na signál.
Ještě ne.
- Teď! - Teď!
Na šesté hodině! Pal!
Jdeme!
Do prdele.
Máme hodinu volno a všichni začnou šukat.
Kde to jsme? Na táboře pro puberťáky?
A co bys dělala ty, kdyby tu byl Rio?
Je tu spousta svatých a Ježíšů.
Jsou to mí kluci. A moji bodyguardi.
Chrání nás s Helsinkim.
Kurva.
Tenhle by tu měl radši zůstat.
Promiň, ale nechci je vidět v den, kdy umřu.
Aha.
Co myslíš, že bude?
Když nás střelí do hlavy?
Věříš na nebe?
Vlastně ani ne.
Vážně?
Nic.
Tomu věříš?
Že všechno skončí?
Všechno ne.
Tvá památka žije dál.
Jak by na tebe lidi měli vzpomínat?
Já nevím. Asi…
Chci, aby lidi říkali,
že se mnou něco prožili.
Ale něco opravdovýho.
Jako třeba přátelství.
Znáš ty lidi, co říkají: „mám spoustu přátel“?
No a?
Nemusíš je mít, musíš to s nima prožít.
Myslíš, že na mě Helsinki každý Vánoce nevzpomíná?
Budu si pamatovat, jak jsi řekla.
„Půjdu já.“
Půjdu kam?
Do jámy lvové zachránit mého přítele.
No tak.
Zlato…
Podle mě něco je.
Vlastně…
Myslím,
že budeš dál žít v poslední myšlence, která tě před smrtí napadne.
Proto vždycky myslím na to, jak jsem byla šťastná.
A v těch vzpomínkách
už budu žít navždycky.
To je super plán.
- Co? Kdo je vedle? - Kdo myslíš?
- Ne. - No jasně!
Jo, Aikido, Profesore!
Pořádně hluboký aikido!
Nech toho!
Kdo tady velí?
Major Sagasta.
Sagasto, jste obklíčení.
Odhoďte zbraně doprostřed místnosti.
Pojď si pro ně, komínovrte!
Sagasto, jaká je situace?
Pošlete druhou skupinu. Celý gang je tu se mnou.
Teď by se ke dveřím dostal i pošťák a jeho máma.
Sagasto, musíte to udržet.
Žádná druhá skupina nepřijde.
Vplížili se vám sem pod nosem a teď nás zaprodáte.
Přepínám a končím.
Artecheová, co myslíš?
Jsme mezi dvěma frontami. Musíme se jedné zbavit.
Sagasto, máte deset vteřin.
Gandío, můžete aktivovat bezpečnostní zámek?
Ano. V místnosti je čtečka otisků prstů.
Sedm vteřin!
Dobře, čtyři rohy. Počkejte na můj rozkaz.
Pět vteřin!
Čtyři!
Tři!
Dvě!
Dobře! Odhodíme zbraně.
Ruce za hlavu! A koukejte si lehnout na zem!
Dobře.
Odhodíme zbraně.
Vůbec se mi to nelíbí.
Teď!
Granát!
Zpátky!
Do prdele!
- Co se děje, Lisabon? - Granáty!
- Stáhli jsme se do muzea. - Neztraťte Tokio a ostatní.
Tokio, pokračujte!
Nemůžeme. Nic nevidím!
Spustili dveře. Je tam bezpečnostní zámek.
Bezpečnostní zámek?
To není možné, není v plánech.
Museli ho nainstalovat dodatečně,
protože se zavírají troje dveře.
Dělejte!
Ukryjte se v kuchyni.
Tokio!
Malý ptáček mi pošeptal,
že ti Nairobi drží místo v nebi!
Překlad titulků: Anna Hulcová