NETFLIXOVA SERIJA
René!
Ne!
René!
Troje ljudi ubijeno je nakon pokušaja pljačke banke.
Prema ranim izvješćima
barem je jedan pljačkaš uspio pobjeći.
Osumnjičena je žena između 25 i 30 godina.
Svjedoci govore…
Sergio, pogledaj ovo!
…unatoč prisutnosti policije.
Dvojica preminulih bili su zaštitari u banci.
Treći je bio jedan od pljačkaša,
neidentificirani tridesetogodišnjak.
Policija traži mladu ženu srednje visine,
smeđe kose i vitke građe.
Policija
je postavila blokade na svim izlazima iz Madrida.
Upozoravaju da je osumnjičena naoružana i opasna.
Moramo je naći. Talentirana je.
Naš udarni ovan.
Policija ju traži.
Ne bismo trebali uplesti nekoga zapaženog.
Četvero naoružanih. Jedna preživjela.
Što još želiš?
Ta je žena preživjela.
Sad je i ubojica.
Pljačka je bila loša.
Ulovila se za strop kao Spider-Man.
Tko to radi?
Umjesto da zaveže policajce ,
odvela ih je u vozilo
i prešla blokade s uključenom sirenom.
Pobjegla je kao kraljica, uz blagoslov policije.
To je umjetnost, zar ne?
Ne znamo ništa o policijskoj operaciji
lova na ženu.
Slušaj, Sergio.
Tek sam izašao iz zatvora,
tamo sam upoznao samo budale.
Idiote. Netalentirane ljude.
Ovo što smo vidjeli
nemaju svi.
To nije lako naći.
Možda.
Možda je talentirana. Jest. Ali ona je izgubljeni slučaj.
Upravo zato.
Nema što izgubiti.
Upravo to trebamo.
OSUMNJIČENA U BIJEGU, TROJE MRTVIH
Ako je ne nađu za 72 sata, počet ćemo je tražiti.
-Idem u knjižnicu. -U redu.
Donesi kolače iz San Onofrea!
Silene Oliveira.
Tako sam se zvala na početku priče.
Tad sam bila uvjerena da možeš pobjeći od boli,
kao i od policije.
Trči,
zatvori oči
i izdrži.
No u jednom trenutku staneš.
I sva bol prolazi kroz tebe.
Imaš osjećaj da više ne možeš pobjeći od nje.
Skrivala sam se deset dana.
Ponavljala sam sve što sam proživjela s Renéom.
Razmišljala sam o tome kako nije volio banke.
O odluci da je opljačkamo.
I tako,
moja se bol pogoršala.
Kao i krivnja.
Jer sam ga ostavila samog.
Ležao je na mokrom tlu, pod kišom,
René je nije mogao više osjećati.
Pomislila sam da trebam trčati brže nego prije.
Kako me tuga ne bi ulovila.
Nisam stala.
Ni kad sam došla do slijepe ulice
u kojoj nas je komandos namjeravao ubiti.
U tom trenutku života
bila sam kilometrima udaljena od odustajanja.
U zaklon!
Pucaj!
Ovo je jebena zamka!
Moramo blokirati vrata!
Kako, dovraga?
Štednjak!
Tokio, pokrij nas!
Pucaj!
Arteche, uništite vrata!
Brzo!
Jebote!
Moramo podići štednjak.
Tri…
Dva…
Jedan. Sad!
Tokio!
Čekajte!
Granata!
Gore!
Hej, kuhari!
Sljedeći je put stavite u komad sira!
LISABON, PORTUGAL ČETIRI GODINE PRIJE DANA D
Kad sam bila mala na kraju praznika mislila bih,
„Kad odrastem, više se neću morati vraćati u školu.“
Sad se ne vraćam u školu. Vraćam se nečemu gorem.
Zašto se moramo odreći ovoga?
Jer praznicima uvijek dođe kraj.
Ali smiješim se i kad te vidim u susjedstvu.
Sretan sam dok prolazimo ulicama Madrida
i pijemo pivo na trgu.
Živimo kraljevski.
Pokušavamo preživjeti,
pitamo se možemo li priuštiti grijanje.
Ti si cijeli dan lomiš leđa plinskim bocama.
Nije me briga.
A ja svaki dan tražim novi usrani posao.
Želim stalno biti uz tebe.
Moramo opljačkati veće stvari.
Ti novac ne želiš kako bi kupovala.
Već kako bi bila slobodna.
A to je jako skupo.
To želim.
Biti slobodna.
Zašto bismo morali odustati?
Ako ne krademo, otet će nam život.
Što misliš?
Želim s tobom proputovati svijetom.
Želim te vidjeti na pustom otoku,
usred ničega,
s dva mojita u rukama
i pomisliti, „Jebote, sretnik sam.“
Ako imamo toliko sreće,
moramo je iskoristiti.
Navedi grad.
Jako daleko.
Obećajem da ćemo ići tamo.
Tokio.
Pripremite se, Japanci.
Tokio sam prvi put uzela
kako bih s Renéom posjetila najudaljeniji grad na svijetu.
Naučila sam da me usrećuje ljubav u različitim gradovima.
Sveti Antun.
Predivna si!
Drugi sam put Tokio uzela kako bih zamijenila svoj život.
Koriste štednjak kao zaklon.
Imaju dobar kut za pucanje.
I ciljanje.
Cañizo, Sagasta ovdje.
U kuhinji su.
Izvana nađite kut za pucanje.
Snajperisti na položaju.
Bacit ćemo granate,
raznijeti utvrdu i ući.
Jebiga.
Svatko tko se približi hodniku mrtav je.
Granatom nećemo ništa postići.
Ploča je od lijevanog željeza, sigurno su je i ojačali.
Što predlažete?
Čekat ćemo da odu na zahod?
Napravit ćemo rupu u zidu.
Napravit ćemo rupu i napasti ih iz smočnice.
Trebat će nam barem deset minuta, a vrijeme nam je jedina prednost.
Moramo ući prije nego što dođu oni iz muzeja.
Ne.
Guraj jače!
Unutra, kvragu!
Imam ga!
Gotovo.
Rio, možeš li to hakirati?
Mogu. Razbija šifru.
Potrajat će barem 30 min. Vjerojatnije jedan sat.
Jedan sat?
Što? Nemamo vremena.
Odmah trebamo radnike iz ljevaonice.
Idemo.
Prva pomoć.
Bogotá.
Koliko bi trebalo da prođemo kroz vrata?
11 minuta, ako ima dovoljno goriva.
Treba odlučiti.
Kad ovo odrežemo, sustav će se blokirati i ništa neću moći.
Bogotá, idi s radnicima.
Primljeno.
-Možeš sama? -Naravno.
Hajde, Helsinki. Možeš ti to.
Bože.
Tokio, koliko dugo možete izdržati?
Koliko god je potrebno.
Počni bušiti. Canalejas, pomozi mu.
Bojniče, nemate pojma što radite.
Kapetane, znate li što ćemo?
Ono što sam vam rekao. A vi ćete začepiti.
Što se događa?
Svađaju se, Profesore.
Šef želi izbušiti zid i ući kroz smočnicu.
Gandía želi napasti iz hodnika.
Gandía preispituje zapovijedi. Tokio, to mu je slaba točka.
-Znaš ga, možeš li nešto učiniti? -Naravno.
Onda to učini.
Zdravo, Gandía.
Kako si, dragi?
Nedostajala sam ti?
Samo noću.
Nisi došao po mene, zar ne?
Vratio si se jer se osjećaš kao izdajnik.
Pomagao si pljačkašima preko voki-tokija.
Lagao si CNI-u. Zahvaljujući tome Lisabon je upala.
Zato si se vratio.
Jer nemaš muda otići kući
i pogledati ženu i sina Juanita u oči.
Začepi, štakorčiću.
Oprat ću ti usta sapunom
ako spomeneš moju obitelj.
Ne.
Vidjeli su te živoga na televiziji.
Sigurno su plakali, grlili se
i mislili da ćeš doći na večeru.
Ali ne.
Nisi ih ni nazvao, zar ne?
Naravno da ne.
Što bi im rekao?
„Ubio sam bespomoćnu ženu,
a zatim sam izdao sebe i svoj narod jer sam kukavica“?
Gandía, smirite se.
„Bok, Juanito. Znaš što, sine?“
„Tata je govno.“
„Zašto? Jer bih radije poginuo
nego tebi čitao priču.“
Što radiš?
Nemojte, kapetane.
Kapetane, čujete li?
„Reci mami…“
Ovo je naredba!
„…da sam kasnio jer je nisam želio jebati.“
Vama govorim. Kapetane!
Gandía!
Granata!
U zaklon!
Što je to bilo?
-Rio. -Rio!
-Vrati se! -Kamo ideš?
Bogotá, trebamo vas!
Stižemo za dvije minute, Lisabon. Mičite se, jebote!
Svi uza zid! Za mnom!
Drži se.
U redu je.
Krećem.
Stockholm, status? Čuješ li?
Pokušavam!
-Ramiro, jesi li dobro? -Da, gospodine.
Hernando?
Canalejas?
Torrecilla i Tosco su ozlijeđeni.
Oni su ga ubili.
Mrtav je zbog tebe!
Jedan preminuli.
Nezgoda.
Događa se.
-Ne ovdje. -Arteche.
-Što se događa? -Svađaju se.
Dobit ćemo nekoliko minuta, ne više.
Arteche, smiri se.
Cañizo ovdje. Možemo pucati na kuhinjski prozor.
Vidljivost nije dobra, ali smočnica je u dometu.
-Budite na položaju. -Da.
Arteche.
Sredila sam ga?
-Jesam li ga sredila? -Prsluk.
Čestitam.
Arteche! Dva člana tvog tima su ranjena.
Pazi na njih.
Arteche! Ovo je naredba.
Sjajno ti ide.
Možda se i vama isto dogodi.
Začepi.
Zbog onoga što se dogodilo na krovu.
Znam da ljudi pod pritiskom govore ono što ne misle.
Bez brige.
Ne. Bila sam iskrena.
Sad nije vrijeme da razgovaramo o tome.
Odavno sam odlučila biti iskrena.
Što te spopalo?
Ništa. Tako se osjećam. Želim biti jasna, Dani.
Bit ću jasan, Manila. U jebenom smo ratu.
Ja sam sa Stockholm. Ne mogu biti jasniji.
Jesi li zaljubljen u nju?
Pokrivat ću te.
Ako me opet ne budeš slušao, pucat ću ti u glavu.
-Ne odgovaraš mi. -Ludo sam zaljubljen.
-Hajde. -Što?
Poznajemo se. Znam tko si.
Što voliš. O čemu sanjaš.
Želio si otvoriti divovski techno klub na tri kata.
Sad imaš dovoljno love.
Znaš, španjolski klubovi nisu popularni u Indoneziji.
Ali reći ću ti da sam puno plesao sa Stockholm.
Plesali smo i u trezoru.
A što je s teretanom za borilačke vještine?
To je popularno u Indoneziji, ne možeš reći da nije…
Ne mogu se cijeli život mlatiti.
Želio sam odrasti.
Reci mi nešto.
U Indoneziji si dvije jebene godine.
Nikad se nisi dvoumio?
Nikad.
Ujutro se ustanem
i vidim Stockholm kako spava, sunčeve zrake ulaze kroz prozor i…
Život mi izgleda kao jebena reklama.
Reklama za kolonjsku vodu.
To nisi ti.
To nije tvoj život.
Život mu je drukčiji, ali njegov je kao i onaj prethodni.
U jednome životu ih je više.
Ovo nije potrebno.
Začepi.
Hodaj.
Ima li koga?
Ne.
Živiš s bakom?
Ovo je samo sklonište.
Tko su oni?
Ljudi u tvojoj situaciji.
Potencijalni članovi naše bande. Ti si prva.
Dobro.
Spriječit ću te da ne radiš budalu od sebe.
Ako želiš ukrasti 2,4 milijarde eura
dobit ćeš metak u glavu.
Ne govori o tome.
Upucaju te ako ne razmišljaš.
Ako u banku uđeš bez maske i ne razmišljaš.
Ali ovaj se plan priprema godinama.
Koliko godina?
Dvadeset godina.
Nudim ti slobodu.
Već sam slobodna.
Mogu odmah izaći i nestati.
Zašto to ne učiniš?
Jer vani nemaš ništa i nikoga.
Život ti je završio posljednjom pljačkom.
Ja te mogu oživjeti.
Drugi život.
Ili možeš živjeti u uspomenama na prvi.
Što ti znaš o meni i mojem životu?
Čega sam se odrekla?
Samo trebam znati, a to ću saznati sada…
Jesi li dovoljno hrabra
da se ponovno rodiš.
Da opet živiš. Da pronađeš novu ljubav. Obitelj. Da ili ne.
Trebaš odlučiti danas.
Odmah.
Ne bi li on želio da opet budeš sretna?
Tko si ti?
Dobro došla.
Hajde!
Brzo! Radi se o tri života. Idemo!
Radnici iz ljevaonice su u muzeju. Režemo.
Dobro.
Hajde! Odmah!
Trebam pneumatski čekić.
Gdje je čekić?
Stockholm! Gdje je čekić?
Tamo.
Morfij.
Daj mi morfij. Molim te.
Znam taj pogled.
Prvi mrtvac.
Uvijek ostaje u glavi. Okreće se.
Proći će. To je šok.
Morfij. Molim te.
Spremi se, Tokio, uredi se. Dolazim.
Ljudi misle da se ljubav događa jednom.
Ne znaju da možeš živjeti nekoliko života.
Rio, zar ne?
Da.
Što radiš?
Gledam zvijezde.
Što je?
To ti ne pristaje.
Ne poznaješ me.
Gle, ono je Veliki medvjed.
Veliki medvjed,
a ono je Ursa Polaris.
Haker i astronom. Tko bi rekao?
Profesor se pobrinuo za sve.
Neki ljudi zvijezdama proriču budućnost.
Znaš li kako?
Nešto znam.
Reci mi budućnost.
Stvarno?
U redu.
Dobro, prema zvijezdama…
čini se da ćeš upoznati tipa.
Je li zgodan?
Morat ćemo provjeriti Andromedin kut.
Gle. Evo ga.
-Što? -Zviježđe.
Gdje?
Gledaj. Tamo.
A, da.
Što je?
Normalan je.
Malo je usamljen.
Prosječan tip.
Ali dobar je.
Ne znam kako ću ga upoznati
na Profesorovim predavanjima.
Kladim se da Kasiopeja zna.
Pitajmo je.
-Baš čudno. -Što?
Kaže da ćeš ga upoznati plešući.
Želiš li plesati?
Izgubili smo toplinsko koplje.
Koliko još vremena?
Najmanje šest minuta.
Profesore, što je to bilo?
Moram vam nešto reći.
Imamo još jednu osobu u spremniku.
Inspektorica Alicia Sierra rodila je dijete.
Predivnu djevojčicu tešku tri i pol kilograma.
Zdrava je.
Čestitam.
Beba je uvijek radost i…
u zadnje vrijeme nemamo je previše.
Kako ćeš je nazvati?
Pa…
Mislila sam da će biti Germán, po ocu.
Ali djevojčica je i nemam pojma.
A Danica?
U mojoj zemlji to znači „jutarnja zvijezda“.
Pravi si pjesnik, Marseille.
Ako prihvaćaš ideje,
meni se za djevojčicu sviđa Lucía.
Ne znam izgleda li kao Lucía.
Izgleda više kao Victoria.
Victoria.
Nazvat ću je Victoria.
Prekrasno.
To je to, Victoria.
Bit će snažna poput bombe, i ja s njom.
I ja s njom.
Uzmi je.
Victoria.
Sve je ružičasto.
Ružičasto je jer je djevojčica.
I? Prvo, ne postoje boje za djevojčice ili dječake.
Drugo, treniraš je.
Ne znaš hoće li se osjećati kao djevojčica, dječak, Bog zna što.
Nije stara ni jedan dan, a već je traumatiziraš.
Kupio si i ružičastu zvečku. Daj mi bebu.
Ne. Meni ju je dala. Poludio si.
Pokrivaj vrata.
Koplje je vani!
Imamo još dva koplja.
Brzo!
Cañizo, u smočnici su.
Tokio, bježi!
Pucaj!
Tokio!
Tokio, ne!
Kad sam ubila Gandíju, nisam imala šanse.
Bila sam poput lutke pune metaka.
S pet metaka u tijelu
sjetila sam se samuraja.
Otvori. Bez brige, nije prsten.
To je japanski samuraj.
Našao sam ga u izlogu.
Ovo je znak.
Znam što misliš.
Čitaš mi misli snježnom kuglom?
Ne želiš živjeti luksuzno i ostaviti mamu.
Već sam razmišljao.
Dat ćemo joj dar.
Stripera da joj začini život?
Otplatit ćemo joj hipoteku.
Ako odemo na Polineziju, ona može u Rim.
Ili u Pariz, kamo god želi.
Uživat će u životu.
I ona to zaslužuje.
A ti to trebaš.
Gdje ćemo naći lovu?
Pitaj. Protrljaj malo i vidi što će reći.
Da vidimo.
Kaže da…
Kaže da si ti već razmišljala o tome.
Banke.
Izveli smo 15 čistih pljački.
Razumijemo se.
-Dobri smo. -Najbolji.
Idemo u banke.
Znaš da je riskantnije?
Drži se.
Tokio je ozlijeđena.
Pogođena je u ruke i noge.
Sranje! Koplje je vani!
Dosta. Dečki, u ljevaonicu.
Drži se.
Profesore, nemamo goriva.
Pomozi mi, Lisabon.
Denver, slušaj.
Trebamo još vremena da otvorimo muzej.
Osigurajte obranu koja će blokirati sve ulaze.
Dokle god ste u rovu, imate šanse.
Izdržat ćemo.
Spreman.
Sad.
Sranje!
Ti ne ideš. Za mnom.
Vi postavite eksplozive.
Ubij svakoga tko uđe.
Ostali, sakrijte se.
Možeš li pucati?
Dok mi se ruke ne raspadnu.
Manila, hajde. Idemo!
Profesore, u rovu smo. I nema jebenog izlaza.
Nema izlaza.
Denver?
Denver, rupa.
Denver, postoji rupa.
Dizalo.
Dizalo iz ureda, Denver.
Denver, dizalo…
iz ureda, Denver.
Tu je.
Što?
Najmanje šest katova.
Jebote!
Hajde. Idite.
-Što? -Morate ići.
Oboje, hajde.
Idite dolje.
-A ti? -Ostajem.
-Što? -Ne mogu dolje.
Manila, slušaj me. Manila!
Ne mogu se držati za uže.
Morate se brzo spustiti
i na dno staviti jastuke, zastore, kartonske kutije.
Bilo što, čuješ li me? Dobro? Skočit ću.
-Manila. -Ne.
Idite! Odmah!
Manila, siđi! Hajde! Dolje!
Ne idem.
Ideš sa mnom. Neću te ostaviti.
-Ne, Denver! -Idemo.
-Pusti me. Boli me. -Tokio.
Slušaj me, molim te.
Tata mi je umro u pljački.
Sestra mi neće umrijeti.
Neće.
Dušo,
moraš mi spasiti život.
-Sve će biti u redu. -Dobro.
Dobro?
Idi. Dobro sam.
-Eksploziv spreman. -Spoji detonator.
Tokio!
Detonatori spremni.
Tokio.
Tokio. Uz tebe sam.
Ovdje sam.
Ramiro?
Drži se. Izvući ću te.
-Ide ti i građevinarstvo? -Pun sam iznenađenja.
U zaklon!
Tokio, što je?
Što se događa?
Rio, ovdje su.
Ulazimo!
Manila, požuri!
-Otvorit ću pukotinu. -Rio.
Nema vremena.
Ne govori to. I ne smij se.
Sretna sam jer si ovdje.
Ne.
Tokio.
Hajde.
Znaš li na što mislim?
Na našu prvu večer u Toledu.
Zajedno smo plesali.
Sad!
Profesore, dolje smo.
Tokio, dolje su.
Izdrži 30 sekundi.
Mónica!
Mónica! Sranje!
Hajde! Brzo!
Pucaj!
Tokio.
Rio.
Ne budi tužan.
-Danas nečemu dolazi kraj. -Ne.
Ovo je prvi dan tvog sljedećeg života.
Čeka te puno života, ljubavi.
-Ne. -Puno.
Naprijed!
Moraš otići…
Vrijeme je za zabavu.
Ne!
Tokio!
Pali, Arteche!
Ne!
Canalejas!
Sranje!
Pali, Gandía!
Tokio, skoči!
Tokio!
Čuješ li me?
Tokio, nemamo vremena. Skoči.
Tokio!
Nemaš vremena. Skoči.
Kako ćete se snaći bez mene?
Neću. Smjesta skoči!
Oduvijek ste bili moj anđeo čuvar.
Sad ću ja biti vaš.
Ne!
Ja nisam za truljenje u zatvoru.
Ja sam za bijeg.
Ako moje tijelo ne može pobjeći,
barem moja duša može.
Natrag!
Tokio!
DRUGI DIO DOLAZI 3. PROSINCA 2021.
Prijevod titlova: Iva Jurat