A NETFLIX SOROZATA
René!
Nem!
René!
Egy bankrablási kísérlet során hárman meghaltak.
Az első jelentések szerint
legalább egy rabló el tudott menekülni.
A gyanúsított egy 25 és 30 év közötti nő.
A tanúk szerint…
Sergio, ezt nézd meg!
…a nagyszámú rendőri jelenlét ellenére.
Az elhunytak közül ketten a bank biztonsági őrei voltak,
a harmadik elhunyt az egyik rabló,
egy azonosítatlan 30 év körüli férfi.
A rendőrség egy közepes magasságú,
barna hajú, vékony fiatal nőt keres.
Az állambiztonság és a rendőrség
minden Madridból kivezető utat lezárt.
Figyelmeztetnek, hogy a fegyveres gyanúsított veszélyes.
Meg kell találnunk. Megvan benne a tehetség, ami nekünk kell.
A faltörő kosunk.
Ő a rendőrség legkeresettebb személye.
Nem jó ötlet bevonni valakit, aki ennyire szem előtt van.
Négy fegyveres. Három meghal, egy nem.
Mi kell még, hogy világosan lásd?
Ez a nő igazi túlélő.
És már gyilkos is.
Csapnivaló rablás.
Felmászott a plafonra, mint Pókember.
Ki csinál ilyesmit?
Nem kötözte meg a rendőröket a parkolóban, hanem a járőrkocsiba ültette őket,
és szirénázva átment minden ellenőrzésen.
Királynőként, a rendőrség áldásával szökött meg.
Ez művészet, nem?
Jelenleg nincs több információnk a hatóságok műveleteiről
a nő kézre kerítése érdekében.
Nézd, Sergio!
Most szabadultam.
Biztosítalak, hogy a dutyiban csak ostobákkal találkoztam.
Agyhalottakkal, akiknek nincs semmi tehetsége.
Nem mindenkiben van meg az,
amit most láttunk.
Nehéz ilyet találni.
Lehet.
Talán tehetséges. Egyértelműen tehetséges. De az a lány veszett ügy.
Pontosan ezért.
Nincs vesztenivalója.
Pontosan erre van szükségünk.
A RABLÓ SZÖKÉSBEN, HÁROM HALÁLOS ÁLDOZAT
Ha 72 órán belül nem találják meg, elkezdjük keresni.
- Elmegyek a könyvtárba. - Jól van.
Hozz pár sütit a San Onofréből!
Silene Oliveira.
Így hívtak a történet kezdetén.
Amikor azt hittem, elmenekülhetek a fájdalom elől,
ahogy a rendőrség elől.
Csak futni,
becsukni a szemed
és kitartani.
De mindig van egy pont, mikor megállsz.
És minden fájdalom átjárja a tested.
Úgy érzed, nem tudsz többé elmenekülni előle.
Tíz napig bujkáltam.
Újra és újra lejátszottam a fejemben a Renével töltött pillanatokat.
Arra gondoltam, hogy sosem bírta a bankokat.
És arra, amikor elhatároztuk, kirabolunk egyet.
És így
a fájdalmam egyre csak nőtt.
És a bűntudatom is.
Amiért otthagytam, egyedül.
A nedves földön fekve, miközben esett,
mintha René még érezhette volna.
Aztán arra gondoltam, hogy még gyorsabban kell futnom.
Hogy a bűntudat ne érhessen többet utol.
És nem álltam le.
Még akkor sem, mikor zsákutcába értem,
ahol a hadsereg kommandósai meg akartak ölni minket.
Életem ezen pontján
kilométerekre voltam attól, megkönnyítsem a dolgukat.
Fedezékbe!
Tűz!
Ez egy kibaszott rémálom!
- El kell torlaszolni az ajtót! - És hogy a picsába?
A főzőlap!
Tokió, fedezz minket!
Tűz!
Arteche, semmisítsd meg az ajtót!
Siess!
A rohadt életbe!
Fel kell emelnünk a lapot!
Három.
Kettő.
Egy. Most!
Tokió!
Várjatok!
Gránát!
Fel!
Hé, konyhatündérek!
Legközelebb sajtba tegyétek bele!
LISSZABON, PORTUGÁLIA NÉGY ÉVVEL A D-NAP ELŐTT
Amikor kiskoromban véget ért a vakáció, ezt gondoltam:
„Ha nagy leszek, nem kell többé visszamennem az iskolába.”
Most nem az iskolába megyek vissza, hanem rosszabb helyekre.
Miért kell feladnunk ezt?
Mert a vakáció mindig véget ér, bébi.
De mosolygok, amikor a környéken látlak.
És örülök, amikor Madrid utcáin sétálunk,
és megiszunk egy sört a téren.
Királyokként élünk.
Nap mint nap próbálunk megélni,
gondolkodunk, bekapcsolhatjuk-e a fűtést.
Egész nap gázpalackokkal a hátadon járkálsz.
Nem érdekel.
Én meg egész nap szar munkát keresek.
Én csak veled akarok lenni.
Ahhoz nagyobb dolgokat kell rabolnunk.
Neked nem arra kell a pénz, hogy megvegyél dolgokat. Te szabadságot akarsz.
És ez nagyon drága.
Ezt akarom.
Szabad akarok lenni.
Miért kell beérnünk ennyivel?
Ha nem lopunk, ellopják az életünket.
Mit gondolsz?
Be akarom utazni veled a világot.
Látni akarlak egy lakatlan szigeten,
a semmi közepén
két mojitóval a kezedben,
és ezt akarom gondolni: „Baszki, de szerencsés vagyok!”
Ha szerencsések vagyunk,
ki kell használnunk.
Mondj egy várost!
Egy messzi várost!
Megígérem, hogy elviszlek.
Tokió.
Készülj fel, Japán!
Először azért választottam Tokiót, hogy Renével
a legtávolabbi városba utazzunk.
Megtanultam, hogy boldoggá tesz, hogy más városokban szerethetem.
Szent Antal.
Gyönyörű vagy!
Másodszor azért választottam Tokiót, hogy új életet kezdjek.
A főzőlapot használják pajzsként.
Jó a lőállásuk.
És jól céloznak.
Cañizo, itt Sagasta.
A konyhában vannak.
Keressenek lőállást kintről!
A mesterlövészek a helyükön.
Dobjunk el gránátot,
felrobbantjuk az erődjüket, és bemegyünk. Basszák meg!
Aki a folyosó közelébe megy, halál fia.
Gránáttal semmit sem érnénk el.
A főzőlap öntöttvasból van, és biztos megerősítették.
Akkor mit javasol?
Itt ülünk, míg ki nem mennek a mosdóba?
Átfúrjuk a falat.
Fúrunk egy lyukat, és a kamrából támadunk.
Ehhez legalább tíz perc kell, és az idő az egyetlen előnyünk.
Be kell mennünk, mielőtt kijönnek a múzeumból.
Nem.
Erősebben!
Gyerünk, baszki!
Megvan!
Kész.
- Meg tudod hekkelni? - Igen. Épp feltöri a kódokat.
Legalább 30 percbe telik. Reálisan nézve egy órába.
Egy órába?
Micsoda? Nincs időnk.
Szükségünk van az öntőmunkásokra.
Gyerünk!
Elsősegélykészlet!
Bogotá!
Mennyi idő lenne átvágni az ajtót?
Legalább 11 perc, ha van elég gáz.
Döntenünk kell.
Ha elkezdünk átvágni, a rendszer leblokkol, és semmit sem tehetek.
Bogotá, menj az öntőmunkásokhoz!
- Vettem. Megy egyedül? - Persze.
Gyerünk! Meg tudod csinálni.
Istenem!
Tokió, meddig tudjátok tartani a frontot?
Ameddig csak kell.
Kezdd a fúrást! Canalejas, segíts neki!
Őrnagy, kurvára nincs fogalma arról, mit csinál.
Kapitány, tudja, mit fogunk csinálni?
Pont azt, amit mondtam, maga pedig befogja a száját.
Mi folyik ott?
Vitatkoznak, Professzor.
A főnök átfúrná a falat, és a kamrán át jönne be.
Gandía a folyosón át akar támadni.
Gandía megkérdőjelezi a parancsokat. Tokió, ez a gyenge pontja.
- Te ismered, tudsz tenni valamit? - Persze.
Akkor hajrá!
Szia, Gandía!
Hogy van, édesem?
Hiányoztam?
- Csak éjszakánként. - De nem miattam jöttél vissza, ugye?
Azért jöttél vissza, mert árulónak érezted magad.
A rablók szövetségese voltál egy rádión keresztül.
Hazudtál a hírszerzésnek, és így bejutott Lisszabon.
Ezért jöttél vissza.
Mert nem vagy elég tökös ahhoz, hogy hazamenj,
és belenézz a nejed és a fiad, Juanito szemébe.
Pofa be, te kis patkány!
Bemegyek, és kimosom a szádat szappannal, ha a szádra veszed a családomat.
Nem.
Látták a tévében, hogy élve mentél ki.
Biztosan sírtak, megölelték egymást,
és azt hitték, hazaérsz vacsorára.
De nem.
Fel sem hívtad őket, ugye? Hát persze, hogy nem.
Mit is mondtál volna?
„Megöltem egy védtelen nőt,
és gyávaságból elárultam magam és az embereimet”?
Gandía, nyugodjon meg!
„Szia, Juanito! Tudod mit, fiam?
Apuci egy darab szar.
Miért? Mert inkább megöletem magam,
mint hogy mesét olvassak neked.”
Mit csinálsz?
Ne, kapitány!
Kapitány, hallotta?
- „És mondd meg anyának…” - Ez parancs!
„…hogy azért jöttem későn, mert nem akartam megdugni.”
Magához beszélek! Kapitány!
Gandía!
Gránát!
Fedezékbe!
Mi volt ez?
- Rio! - Rio!
- Gyere vissza! - Hova mész?
Bogotá, szükségünk van rád itt!
Két perc múlva ott leszünk, Lisszabon. Félre, baszki!
Mindenki a falhoz! Gyertek velem, mozgás!
Tarts ki!
Semmi baj!
Kezdem.
Stockholm, hogy állsz? Veszed?
Igyekszem!
Igyekszem, bassza meg!
- Ramiro, jól vagy? - Igen, uram.
Hernando?
Canalejas?
Torrecilla és Tosco megsérült, őrnagy.
Megöletted!
Valaki meghalt, Professzor.
Baleset volt.
Megesik az ilyesmi.
- Itt nem. - Arteche!
- Mi folyik ott? - Veszekednek.
Ezzel nyerünk pár percet, de alig többet.
Arteche, nyugodjon meg!
Itt Cañizo beszél. Az egyik konyhaablakra tudunk lőni.
Nem jól látni, de az egyik kamra hatótávolságon belül van.
- Maradjanak a helyükön! - Vettem.
Arteche!
Eltaláltam, nem?
- Eltaláltam? - A mellényét.
Gratulálok!
Arteche! Két társad megsebesült.
Lásd el őket!
Arteche! Ez parancs.
Kurvára jól csinálod.
Talán ugyanez fog történni veletek is.
Fogd be a kis szád!
Csak azért, ami korábban a tetőn történt.
Megértem, hogy nyomás alatt mondunk komolytalan dolgokat.
Semmi baj.
Nem. Én őszinte voltam.
Nos, szerintem nem most kell beszélnünk ezekről a dolgokról.
Én már régen eldöntöttem, hogy őszinte leszek.
Mi ütött beléd?
Semmi. Én így érzek. Világos akarok lenni, Dani.
Hadd legyek én világos! Ez egy kibaszott háború.
Stockholmmal vagyok. Ennél nem lehetek világosabb.
Szerelmes vagy belé?
Majd én fedezlek.
Ha még egyszer ellenszegülsz, letérdeltetlek, és tarkón lőlek.
- Nem válaszolsz. - Őrülten szerelmes vagyok.
- Ne már! - Mit ne már?
Ismerjük egymást. Tudom, milyen vagy.
Hogy mit szeretsz, miről álmodsz.
A nagy, háromemeletes technóklubról, amit nyitni akartál.
Már bőven elég rá a pénzed.
Figyelj, Indonéziában a spanyol klubok nem túl népszerűek.
De elmondhatom, hogy sokat táncoltam Stockholmmal.
Még egy páncélteremben is.
Jó, és a harcművészeti edzőterem?
Ez népszerű Indonéziában, nem mondhatod, hogy nem…
De nem verekedhetek egész életemben.
Fel akartam nőni.
Mondj el nekem valamit!
Két kibaszott évet töltöttél Indonéziában.
Egyáltalán nem kételkedtél ez idő alatt?
Soha!
Reggel felkelek,
és látom, ahogy ő alszik, a napsugarak beszűrődnek az ablakon, és…
olyan az életem, mint egy kurva reklám.
Egy kölnireklám.
Ez nem te vagy.
Ez nem a te életed.
Ez egy másik élet, de az övé, épp úgy, mint az előző.
Egy élet összeállhat többől.
Erre nincs szükség.
Csendet!
Haladj!
Van itt valaki?
Nincs.
A nagyiddal élsz?
Nos, ez csak egy biztonságos hely.
Hát ezek?
Emberek, akik a tiédhez hasonló helyzetben vannak.
A csapatunk potenciális tagjai. Te vagy az első toborzott.
Még jó.
Így megakadályozom, hogy bolondot csinálj magadból.
Ha megpróbálsz ellopni 2,4 milliárd eurót,
azonnal fejbe lőnek.
- Szóval ezt csak ne híreszteld! - Lelőnek, ha ész nélkül csinálod.
Ha álarc nélkül mész be egy bankba, és gondolkodás nélkül cselekszel.
De ezt a rablást már hosszú évek óta tervezzük.
Mióta?
Húsz éve.
Szabadságot ajánlok neked.
Már szabad vagyok.
Kisétálok azon az ajtón, és eltűnök.
Miért nem teszed?
Azért nem, mert odakint már semmi és senki nem vár rád.
Mert az életed az utolsó rablással véget ért,
de én visszahozhatlak az életbe.
Egy másodikba.
De ha akarod, beleragadhatsz az előző életed emlékeibe.
Mit tudsz te rólam és az életemről?
- Vagy hogy mit adtam fel a szabadságért? - Csak azt kell tudnom, ami most kiderül.
Hogy elég bátor vagy-e ahhoz,
hogy újjászüless.
Hogy újra élj. Hogy találj egy másik szerelmet, egy családot. Igen vagy nem.
Ezt ma kell eldöntened.
Most.
Szerinted ő nem akarná, hogy újra boldog legyél?
Ki vagy te?
Üdvözöllek!
Gyerünk!
Gyorsan! Három élet forog kockán. Gyerünk!
Az öntőmunkások a múzeumban vannak. Vágunk.
Rendben.
Gyerünk! Most!
Kéne a légkalapács.
Hol van a légkalapács?
Stockholm! Hol van a légkalapács?
Ott!
Morfiumot!
Adj morfiumot! Kérlek!
Ismerem ezt a nézést.
Az első halott.
Mindig újra eszedbe jut.
Majd elmúlik. Ez a sokk.
Morfiumot! Kérlek!
Készülj fel, Tokió, csípd ki magad! Jövök érted.
Sokan hiszik, hogy csak egy igaz szerelmünk van.
De nem tudják, hogy több életünk lehet.
Rio, ugye?
Igen.
Mit csinálsz?
Nézem a csillagokat.
Mi az?
- Nem tűnsz ilyen fajtának. - Nem ismersz.
Nézd! Az ott a Göncölszekér.
Az ott a Nagy Medve,
az pedig a Kis Medve.
Hekker és csillagász. Ezt kapd ki!
A Professzornak mindene megvan.
Állítólag a csillagokból kiolvasható a jövő.
Neked megy?
Hát, van némi fogalmam róla.
Mondd el a jövőmet!
Tényleg?
Rendben.
Jó, a csillagok állását elnézve…
megismersz majd egy fiút.
Egy helyes fiút?
Meg kell vizsgálnunk az Androméda szögállását.
Nézd! Ott van!
- Mi? - A csillagkép.
Hol?
Nézd! Ott van.
Ja, látom.
Mi van?
Egy átlagos fiú.
Egy kicsit magányos is.
Hétköznapi srác.
De jó fej.
Nem tudom, hogy találkozom vele, ha ide bezárva a Professzor óráira járok.
Cassiopeia ezt biztosan tudja.
Kérdezzük meg!
- Ez fura. - Micsoda?
Cassiopeia szerint tánc közben találkoztok.
Szabad egy táncra?
Semmi gond.
- Egy hővágó kifogyott. - Mennyi idő kell?
Legalább hat perc.
Professzor, ez mi volt?
El kell mondanom nektek valamit.
Eggyel többen lettünk a vízgyűjtőben.
Alicia Sierra felügyelő gyermeket szült.
A baba egy gyönyörű, nagyjából három és fél kilós lány.
Teljesen egészséges.
Gratulálok!
Egy baba mindig öröm, és…
mostanában nekünk abból nem sok jut.
Hogy hívják?
Nos…
Az apja után Germánnak neveztem volna.
De mivel kislány, nem tudom.
Danica?
Az én hazámban azt jelenti, „hajnalcsillag”.
Igazi költő vagy, Marseille.
Ha elfogadsz ötleteket,
a lánynevek közül mindig is tetszett a Lucía.
Nem tudom, hogy illik-e rá a Lucía.
Inkább a Victoria illik rá.
Victoria.
- Victoria lesz a neve. - Nagyon szép név.
Ez az, Victoria.
Mert bivalyerős lesz, ahogy én is.
Ahogy én is.
Fogd meg!
Victoria.
- Minden rózsaszín, amit vettél. - Igen, mert ő egy kislány.
És? Először is, nincsenek nemhez köthető színek.
Másodszor, ezzel társadalmilag beszabályozod.
Nem tudhatod, fiúnak, lánynak vagy Isten tudja, minek érzi majd magát.
Még egynapos sincs, de már traumát okozol neki.
Még a csörgő is rózsaszín! Add ide a babát!
Nem. Nekem adta a babát. Neked elment az eszed.
Fedezd az ajtót!
Kifogyott a hővágó.
Két hővágónk maradt.
Gyerünk, siessetek!
Cañizo, a kamrában vannak.
Tokió, futás!
Tűz!
Tokió!
Tokió, ne!
Mikor megöltem Gandíát, nem sok esélyem volt.
Olyan voltam, mint egy szitává lőtt báb.
Öt golyóval a testemben
a szamurájomra gondoltam.
Nyisd ki! Ne aggódj, nem gyűrű.
Ez egy japán szamuráj.
Egy kirakatban láttam meg.
Ez egy jel.
Tudom, mire gondolsz.
Olvasol a gondolataimban a hógömbbel?
Nem akarsz nagystílű életet élni, és hátrahagyni anyádat.
Már gondoltam erre.
Megajándékozzuk valamivel.
Egy sztripperrel, hogy felpezsdítsük az életét?
Kifizetjük a jelzálogát.
Ha mi elmegyünk Polinéziába, ő elmehet Rómába.
Vagy Párizsba, ahová csak akar.
Élvezheti az életet.
Ő is megérdemli.
Neked meg szükséged van rá.
És honnan szerzünk annyi pénzt?
Kérdezd meg! Dörzsöld meg, és lássuk, mit mond!
Lássuk!
Azt mondja…
Azt mondja, hogy te már gondoltál arra, hogy csináljuk.
Bankok.
Már 15 tiszta rablást hajtottunk végre.
Jó csapatot alkotunk.
- Jók vagyunk. - A legjobbak.
Raboljunk bankot!
Tudod, hogy kockázatosabb, ugye?
Tarts ki!
Tokió megsérült, Professzor.
Golyót kapott a karjába és a lábába.
Bassza meg! Kifogyott!
Elég! Srácok, nyomás az öntödébe!
Tarts ki!
Professzor, elfogyott a gáz.
Segíts, Lisszabon!
Denver, figyelj!
Több idő kell, hogy átvágjuk a múzeum falát.
Vegyetek fel védelmi pozíciót, legyetek fedezékben, ha bárki bemenne!
Míg fedezékben vagytok, van esélyetek.
Ki fogunk tartani!
Kész.
Most!
A kurva életbe!
Te nem mész be, leülsz a kispadra. Gyere velem!
Helyezzétek el a robbanószereket!
Ha bárki bejön az ajtón, lelövöd.
Mindenki más, fedezékbe!
Tudsz lőni?
Tudok, amíg a karom egyben van.
Manila, gyerünk! Gyere!
Professzor, lövészárokban vagyunk. Innen kurvára nincs kiút.
Nincs kiút.
Denver?
Denver, a lyuk.
Denver, van egy lyuk.
Az étellift aknája.
Az irodai étellift, Denver.
Denver, az étellift.
Az irodában, Denver.
Itt van!
Mi van?
Ez legalább hat emelet.
A rohadt életbe!
Gyerünk! Menjetek le!
- Mi? - Le kell mennetek.
Mindketten, gyerünk!
Lefelé!
- És te? - Én itt maradok.
- Mi? - Nem tudok lemenni.
Manila, figyelj rám! Manila!
Nem tudom megfogni a kötelet, oké?
Azt akarom, hogy kurvára gyorsan lemenjetek,
és rakjátok tele az akna alját párnákkal, függönyökkel, kartonokkal. Bármivel.
Jó? Én majd leugrom.
- Manila! - Nem.
Menjetek! Azonnal!
Manila, menj le! Gyerünk! Lefelé!
Nem hagylak itt. Velem jössz. Nem hagylak itt.
- Ne, Denver! - Gyerünk!
- Hagyj itt! Ez fáj! - Tokió.
Figyelj rám! Kérlek! Hallgass ide!
Az apám meghalt egy rablásban.
A testvérem nem halhat meg.
Nem halhat meg.
Drágám,
meg kell mentened az életemet.
- Nem lesz semmi baj. - Rendben.
Jó?
Menj! Én jól vagyok.
- Robbanószer a helyén. - A detonátort!
Tokió!
A detonátorok készen állnak.
Tokió!
Tokió, itt vagyok veled.
Itt vagyok.
Ramiro?
Tarts ki! Kijuttatlak innen, jó?
- Hát te kőműves is vagy? - Tele vagyok meglepetésekkel.
Fedezékbe!
Tokió, mi volt ez?
Mi folyik ott?
Rio, itt vannak.
Bemegyünk!
Manila, siess!
- Megnyitom a lyukat. - Rio.
Nincs rá idő.
Ne mondd ezt! És ne mosolyogj így!
De nagyon örülök, hogy itt vagy.
Nem.
Tokió…
Gyerünk!
Tudod, mire gondolok?
Az első éjszakánkra Toledóban.
Amikor együtt táncoltunk.
Most!
Professzor, lent vagyunk.
Tokió, már leértek.
Még bírj ki 30 másodpercet!
Mónica!
Mónica! Bassza meg!
Gyerünk! Siess!
Tűz!
Tokió!
Rio!
Ne légy szomorú!
- Ma valami véget ér. - Nem!
De ez a következő életed első napja.
Sok élet vár még rád, szerelmem.
- Nem! - Sok!
Előre!
Most menj el!
Mert most bulizunk.
Ne!
Tokió!
Tűz, Arteche!
Ne!
Canalejas!
Bassza meg!
Tűz, Gandía!
Tokió, ugorj!
Tokió!
Tokió, hallasz?
Tokió, nincs idő! Ugorj!
Tokió!
Nincs időnk! Ugorj már!
Nehéz lesz, Professzor. Megy majd nélkülem?
Nem, nem megy, Tokió! Ugorj már!
Mindig maga volt az őrangyalom.
Most én leszek a tiétek.
Ne!
Nem vagyok börtönben rohadó típus.
Inkább menekülő típus vagyok.
És ha a testem nem tud,
legalább a lelkem meneküljön el.
Hátra!
Tokió!
JÖN A 2. RÉSZ 2021. DECEMBER 3.
A feliratot fordította: Kertai Eszter