SERIÁL NETFLIX
Podle astrofyziků se téměř všechno zlato
dostalo na Zemi před čtyřmi miliardami let během meteorického roje.
Možná právě kvůli násilnému příchodu je ten kov navždy prokletý.
Žádný jiný kov nemá na svědomí tolik vražd…
jako ten, kterým žádáme o ruku.
Žádný jiný kov nemá na svědomí tolik bolesti,
tolik šílenství.
Profesore, otevřete, prosím.
- Ne! - Profesore, otevřete ty dveře!
Nechte mě být.
Co to kurva děláš?
Co?
Monico, co to děláš? Co se děje?
Nech ji.
Tokio je mrtvá. Čemu se směješ?
Píchla jsem si morfin.
Co?
Byla jsem jen jméno na seznamu obětí, z kterého přežije jen zlatý kov.
Všechno ostatní se rozkládá, ale zlato zůstává nedotčené.
Tokio je mrtvá?
Tokio je mrtvá.
Tokio je mrtvá?
Já jen chtěla, aby ta bolest přešla.
Lásko…
Miluju tě.
Profesore, musíte se uklidnit a dýchat.
No tak, dýchejte.
Zadržte dech
a počítejte se mnou. Raz,
dva, tři, čtyři…
A výdech.
Ještě jednou, Profesore.
Zhluboka se nadechněte.
Počítejte.
Raz, dva, tři…
Plukovníku, dostali jsme Silene Oliveirovou alias Tokio.
Konečně dobrá zpráva, kurva! Dejte to nahlas.
Pánové, sejmuli jsme jednoho ze zlodějů.
Oliveirová vzdorovala.
Padli Salvador Torrecilla,
Lucas Hernando,
Isaac Cobo,
Mateo Canalejas
a César Gandía.
Vázquez je zraněný a Artecheová jen lehce.
Já jsem v pořádku.
Mrzí mě to.
Tím vaše operace končí. Připravte se na vzdušnou evakuaci.
Ne, plukovníku.
Teď se nemůžeme stáhnout.
Přišli jsme sem s cílem tu loupež ukončit.
Tak to taky uděláme.
Sagasto, jste tam jen vy dva a jeden psychopat.
V tuhle chvíli nemáte šanci.
Naopak, větší než kdy jindy. Tentokrát to fakt nebudou čekat.
Plukovníku, nespouštějte žádnou další operaci.
Přepínám a končím.
- Vážně jsi v pořádku? - Nic to není. Trefila mě střepina.
Dej mi známku.
Je tam někdo?
Mám tu raněného muže.
Potřebuje evakuovat.
- A zbytek? - Zbytek padnul. Jsem tu jen já a raněný.
Vojáci chtějí vyjednávat.
Opakuji, chtějí vyjednávat. Žádám o svolení jednat.
Je vám líp?
Bože.
Profesore, Sierrová chce utéct. Ukradla auto.
Benjamíne, máš to tu na povel.
Marseille, se mnou.
Kurva…
Tady Profesor.
Palermo a Lisabon, soukromá linka.
BARENTSOVO MOŘE, PĚT LET DO DNE D
PRŮMYSLOVÝ INŽENÝR
Koukej, tady je ta plošina.
Dobrodružství v Národní bance začalo mnohem dříve
v odlehlém koutě planety.
A jako skoro všechno v Berlínově životě to začalo další loupeží.
Tou nejšílenější, jakou měl na svědomí.
Pane.
Ukradl odsávací pumpu z ropné plošiny.
A taky tam poznal Bogotu.
To je náš muž, Santiago,
podvodní svářeč.
Pracuje na plošinách už přes 20 let.
Po 20 letech na plošině chceš být zlodějem.
S tak drsnýma rukama.
Ty je máš tak jemný, že bych si ho s nima mohl vyhonit.
Jestli se po 20 letech bojíš opustit tohle vězení,
může to mít jediný důvod. Jsi zbabělec.
A se zbabělcem se do žádný loupeže nepustíme.
Myslíš, že je na moři pro zbabělce místo? Máš na sobě kabát svý mámy.
Nech ho, jestli nechceš lítat s kormoránama.
Klid.
Proč jsi neodešel?
Protože mám sedm dětí.
Tvá žena musí mít boky rozvrzaný jak mlýnský kolo.
Sedm dětí se sedmi různými ženami.
Tenhle chlap je ohrožený druh.
Na světě přežili už jen dva pravý romantici a jeden se ukrývá tady.
To je krása.
Utáhne to 90 tun zlata?
Jestli to nějaký stroj dokáže, bude to tenhle.
Doluje z mořského dna agregát, jako by to byla přesnídávka.
Dámy!
Nahoře to začíná být dost na hovno.
Na připojení pumpy máte dvě hodiny. Jasný?
Jasný!
Ještě zbývá roztavit deset tun.
Budeme tavit dál, zatímco zlato poteče pryč.
Pohyb! Dnes je velký den! Na Vánoce budeme doma!
- Do práce! - Jdeme na to!
- Profesore. - Sierrová nám ukradla auto.
- Cože? - Ale jdeme po ní.
Nechal jsi utéct ženu, která sotva porodila?
Zpívali jste ukolíbavky a hráli si na rodinku?
Co se sakra stalo?
Na chvíli mi přeskočilo.
Sergio, poslouchej mě.
Koukej ji chytit.
My zůstaneme tady a budeme pokračovat v plánu.
Hodně štěstí, brácho.
Matíasi, pojď nám pomoct s dveřma. Budeme vyjednávat.
Otevřete.
Mám pro ně dárek.
Vyhodím je do povětří.
Pak můžete vyjednávat, jak chcete.
Polož tu zbraň.
Ne.
Řekneš, že jsi tu kvůli mně?
Já od vás nechtěl zachránit.
Dej mi to!
Dej mi tu zbraň.
Dej mi tu zbraň! Dneska už tu nikdo nezemře!
V tom je náš problém.
Hrajeme si na slušňáky.
Ale ve válce slušnost neexistuje.
Gandía zabil Nairobi.
A co jsme udělali my?
Ošetřili ho a pustili ven.
A co udělal?
Vrátil se a zabil Tokio.
Teď je taky ošetříme?
Proč? Aby se zítra vrátili a rozdrtili nás?
Víte proč?
Protože jsme neměli koule
chladnokrevně zabíjet, když na to přišlo.
Dřív jsme měli Berlína.
Ten se o tyhle věci uměl postarat. Tys ho znal.
Co by udělal s Gandíou?
Řeknu ti to.
Popravil by ho…
za to, že zabil Nairobi.
Tokio by ještě žila.
Být to na mně,
hniješ teď někde v Alžírský poušti.
A Nairobi a Tokio
by pořád ještě žily.
Stejně jako těch šest mrtvých vojáků.
Ale je to takhle.
Pořád ještě jsi naživu.
Tak mě neser a nesnaž se zabít někoho dalšího.
Matíasi, otevři.
Kurva, on je všude!
Bezpečnostní prvek. Nejde vypnout.
Víme, kde jsi. V autě je GPS lokátor.
Je zbytečný se nahánět.
To bych řekla.
Když utečeš, skončíš ve vězení.
Co ti na tom záleží? Nebo chceš očistit mý jméno?
Na to už je pozdě.
Tamayo na tebe hrne další a další špínu.
Jsem v tý špíně po krk. Stejně jako ty.
Nevidíš to, protože si myslíš, že jsi lepší než já.
Samozřejmě.
Řekni to Tokio a Nairobi. Jsou mrtvý kvůli tobě.
Trvalo ti pár hodin zjistit, kde ukrýváme Ria.
Mohls to provést už dávno a nedělat scény
a neriskovat tolik životů, ale to by bylo moc snadný
pro to tvoje obří ego, co?
Ten kluk ti byl u prdele.
Jako snídaně se šílenou babičkou nebo procházky po pláži s Paulitou.
Na dovolený je to super, ale každý den? Taková nuda!
Jednou ses probudil a řekl sis:
„Koupím si minivan a naplánuju loupež,
abych utekl ze svýho posranýho života.“
Mám pravdu?
Copak je?
Promiň, zlato.
Už žádný zdvořilosti.
Až do konce loupeže budeš svázaná a s roubíkem.
To by se ti líbilo.
Jsem na dálnici, odříznu ji zepředu.
Rozumím.
Takhle jedou páni, takhle zase dámy,
takhle jedou sedláci, co nemaj co na práci.
Takhle jedou dámy, takhle zase páni.
Takhle jedou sedláci,
co nemaj co na práci.
Takhle jedou sedláci,
co nemaj co na práci.
Marseille, uhni, nebo do tebe najedu.
Neuhnu.
Jestli ne, zabiješ mámu a dítě. Nejsi vrah.
- Choval sis ji. - Zastav.
Nedělej šílenosti, Alicio.
Já je nedělám. Já už šílená jsem.
Profesore, prostřelila mi pneumatiky.
Profesore!
Teď nemůžu, Marseille.
Helsinki.
Jak jsi na tom?
Kdyby mi tu nohu předtím uřízli,
už jsem mohl být v pohodě.
Stockholm…
kdo umřel?
Tokio.
Slyšel jsem čtyři granáty.
Kdo další?
Šest vojáků.
Mohlo to být horší.
Taky mohli umřít Denver a Manila a z tebe mohla být dneska vdova.
Jo.
Zbogom, Tokio.
Měli jsme zaútočit najednou s několika skupinami.
Tak se to dělá. Po skupinkách…
Suárezi!
Tamayo, těch pět vojáků mělo děti.
Hernando měl tři.
Canalejas dvojčata. Těm holčičkám není ani rok.
- Cobo měl jedno a druhý na cestě. - Co jsi říkal?
- Že Cobo čekal… - Kurva, to je ono!
Chci fotky těch vojáků s dětmi,
jak jí čokoládu, s mazlíčky, na dovolený…
O čem to mluvíš?
Ať to vypadá jako vánoční film!
Musíme světu ukázat ty znetvořený těla plný šrapnelů.
Budeme je předvádět jako mrtvolu Che Guevary.
Přivedeme všechny k slzám.
O co ti jde?
Chceš ze zármutku jejich rodin udělat emocionální porno?
Ti Robinové Hoodové zabili pět národních hrdinů.
A bandě zabijáků nikdo fandit nebude.
Uděláme z tý rudý vlny ropnou skvrnu.
Martínezi, spoj mě s informační divizí rozvědky.
To si dělá prdel.
Kdyby něco, střílejte.
Nikoho nehledejte, všichni jsou mrtvý.
Dál už se nedostanete.
Podíváme se, jestli říká pravdu.
Opatrně, jo? Pomalu.
Tohle měla na krku.
Patří Cortésovi.
Jaké jsou vaše podmínky?
Můj muž potřebuje transfuzi a chirurga. Odejde, já zůstanu.
Až do konce loupeže budu vaším zajatcem.
Ne. Zůstanete oba tady a chirurg přijde sem.
Plukovníku Tamayo,
pošlete chirurga, aby ošetřil Vázqueze. Nechtějí nás pustit ven.
Spolehněte se.
Dejte mi vysílačku. Odteď jste mým zajatcem.
Kouříte?
Před devíti měsíci jsem kvůli zdraví přestal, ale upřímně…
trochu si to odporuje.
Co se tam stalo?
Oliveirová odjistila svoje granáty
a pak se nechala zastřelit.
Když jsme ji šli dodělat, přišel výbuch,
který odpálil granáty mých mužů.
Nevzdávala se snadno.
Byla by z ní skvělá vojačka, kdyby se dala na správnou stranu.
Myslíte, že existuje správná strana?
Podle mě je svět plný parchantů.
Politici jsou parchanti.
Ale diktátoři jsou horší.
My vojáci jsme taky pěkný hajzlové.
Ale teroristi jako vy jsou ještě horší.
Takže jo. Existuje správná strana.
Paradoxní, co?
Že k udržení míru je zapotřebí vašeho násilí.
Chcete mi říct, že tady bojujete za lepší svět?
Jsem tu z lásky k jednomu muži a myšlence.
Měl jste svoje komando rád.
Oba jsme věděli, že to skončí válkou.
A přesto jsme je vedli na smrt.
Třeba jsme jim udělali laskavost. Nebo je odsoudili k něčemu horšímu.
V pekle žádné správné strany nejsou, majore.
Říká se, že když někdo tragicky zemře,
jeho duch se ještě chvíli na místě zdrží.
A někdy,
na pár vteřin,
ucítí živí mrtvé, které kdysi milovali.
A Rio to cítil.
Chtěla jsem mu říct, že jsem to já, že jsem ještě úplně neodešla.
Že odcházím v míru.
Že jsem netrpěla.
A spoustu dalších věcí.
Moje máma na to vymyslela trik. Kouzelné dveře.
Když se budu bát, otevřu je a ona bude na druhé straně.
Tyhle dveře budou pro tebe vždycky otevřené. Můžeš je kdykoli použít.
Děkuju.
Koukni na nás.
Úplně jako ve filmu.
Míříme na sebe v dešti,
jako v Liberty Valance.
Už tě někdy někdo vyzval na souboj, Profesore?
Prý má větší šanci ten, kdo vystřelí jako první.
Nenuť mě tu teorii otestovat. Polož tu zbraň.
Záchrana Ria byla jen výmluva.
Chtěls zachránit sebe před nudným životem.
Že jo?
Většinu života žiju bez identity,
v díře jako nějaký duch.
Můj život s Raquel je jako sen.
Ale mám i vlastní sny.
A tys mi to tím únosem Ria dost ulehčila.
Takže jsi ho zachránil, aby sis to rozdal se státem?
Někdo sní o bungee jumpingu.
Já chtěl do smrti vyloupit Národní banku.
Ty egocentrický, narcistický hajzle. Miluju, když mám pravdu.
Polož to, nebo střelím.
Ne, nestřelíš.
Polož tu zbraň.
Stejně nevystřelíš.
Ty hajzle. Nevěřila jsem, že to uděláš.
Ještě že jsem ji vyprázdnila.
Teď jsme si kvit.
Stříleli jsme po sobě a vyprázdnili si zásobníky.
Je čas na tie-break?
Mám vystřelit, nebo ne?
Jak to uděláme, Profesore?
Tokio umřela, protože měla po krk ráje.
Jednoho dne se probudila
a měla toho ráje plný zuby.
Já to chápu.
Měl jsem svůj ráj.
Bydlel jsem na pláži, daleko od města.
Celých 95 kilometrů.
Ale každý pátek jsem si vymyslel novou výmluvu,
abych mohl jet na párty. Potřeboval jsem se zbořit.
Zas tolik jsem nedospěl.
Chodívali jsme pařit každý den.
Trochu jsme dospěli.
Pro mě ten život nebyl.
A mrzí mě to.
Víš, na co jsem v tom svým ráji myslel?
Na nás.
Jak jsme vždycky odcházeli z klubu poslední.
Jednou ráno jsem ti volal z budky. Po prvním zazvonění jsem zavěsil.
Mělas zmeškaný hovor z Indonésie, ne?
Jo, to jsem měla.
Ve čtvrt na dvě ráno.
To bylo tím časovým posunem.
Chceš mi říct, že jsi v tom ráji,
na zkurveně krásný odlehlý pláži,
při sledování západu slunce, myslel jen na mě, Dani?
Pořád.
Jak v sobotu v klubu rozsvítili
a nám se lepily nohy k podlaze?
Tohle ti v tom ráji chybělo?
No…
To je blbý.
Protože teď nevím, co mám dělat.
Šla jsem sem s tím, že to zkusím. Že na všechno kašlu.
Nechci celý život jen po někom marně toužit.
Ale pak jsem tě viděla a řekla jsem si: „Ne.“
„Přestaň, Julie. Radši to nedělej.“
Ale tys mi teď řekl tohle
a já nevím, co mám dělat.
Přehodil jsi ten chaos a zodpovědnost na mě.
Jakou zodpovědnost?
Abych to vzdala.
Denvere, Manilo, chirurg je tady.
Odveďte ho k raněným.
- Denvere. - Už jdu.
Běžím.
Hele, o nic nejde.
O nic nejde.
Pojď, Victorie. Jdeme.
Něco ti řeknu a tentokrát jako máma.
Vzdávat se života v Thajsku kvůli národnímu zlatu byla chyba.
Víš proč?
Zjistíš, že nakonec člověku nechybí vzrušení ze zločinů,
ale teplo rodinnýho krbu.
Jen abys věděl.
Tohle je Emilio, můj nejstarší. Žije ve Venezuele.
Tohle je Julián, je v Mexico City. Říká mi „güey“.
Hanna, houslistka. Kráska. Ve Finsku.
Tohle je Drazen, je v Černé Hoře.
Když mu volám, abych mu popřál k narozeninám, odpoví: „Děkuju, pane.“
Tohle je Ivana. Má svou hlavu. Je umělkyně.
Blonďák, černovláska, zrzek…
Řekl bych, že jsou po matce i otci, ale myslím, že jsou všichni po matce.
Už jde předák.
Emil Enberg, velící předák plošiny.
Inženýr Alberto Mendoza a jeho asistent.
Těší mě.
Mě také. Byl jsem se na tu pumpu podívat.
Přeložíte nám technické podrobnosti?
Jistě.
Záměrně jsme poničili tuhle drahou pumpu, abychom ji odsud dostali.
Řekni, že mu ji ukradneme.
Vypadá to, že jde o hnací sílu pumpy.
Došlo k poškození osy, těsnění a ložisek.
Tady to neopravíme.
Musíme ji převézt na pevninu. Mrzí mě to.
Řekni mu, že s sebou vezmeme i tady toho pána.
Tráví tolik času sám pod vodou, dýchá směs kyslíku a helia
a došlo mu, že má peněženku plnou fotek sedmi rodin, které nikdy neměl.
Žádné z jeho dětí mu neříká „tati“.
Proto se chce zapojit do naší loupeže,
aby měl jinou rodinu než jen na fotce.
A řekni předákovi, že si účtujeme 50 % předem.
Bude muset zaplatit, abychom ho okradli. Přelož mu to.
Dává nám instrukce ohledně námořní přepravy do Stavangeru.
Chce zaplatit náklady předem.
Za osm dní budete mít pumpu zpátky.
Jistě.
Ten chlap je skvělej. Zeptej se, jestli má sestru.
NEMOCNICE SANTA ELBA
Dejte batohy na pás a jděte tudy. Pohyb!
Jdeme.
Dvojitá otevřená zlomenina radia a ulny.
Kulka ve spodní třetině nohy, zůstala v těle.
Krvácení způsobené poraněním trupu.
Je to vaše, doktore.
Tady je další muž na operaci.
Mám rozdrcenou nohu.
Zlomenina stehenní kosti a dislokovaná čéška.
Holenní a lýtková kost jsou taky na maděru
s torzí stehenní kosti.
Možná došlo k natržení, ale nic velkého. Krvácení jsme kompresí zastavili.
Taková řezničina.
Jako operovat toreadora, doktore.
Nejdřív půjde on.
Plukovníku, něco se děje.
Posílají informace z banky. Je to video v reálném čase, živý přenos.
Musíme to zablokovat!
Zablokuju jeden signál, a přijde sto dalších.
Chci to vidět. Dej to na obrazovku.
Nahráváme tohle video, abychom se podělili o důležité informace.
Dnes ve Španělské národní bance zemřelo sedm lidí.
Šest vojáků a Silene Oliveirová,
Tokio.
- Ne… - Ne.
Pár let zpátky
jsem si myslela, že je Tokio jedním z těch lidí,
kteří nedokážou poznat, když někomu působí bolest.
Myslela jsem, že je bezcitná vražedkyně.
Ale pak jsem ji poznala blíž.
Jednou jsem jí dala facku.
Byly jsme na pláži.
Nevěřila mi.
Myslela jsem, že její plán
na záchranu Aníbala Cortése
byl jen rozmar rozmazleného spratka, co se cítí provinile.
Ale později mi došlo,
že to dělala z lásky.
Na světě je jen málo lidí,
kteří dokážou překonat nemožné, aby někoho zachránili.
Dnes vím,
že jsme selhali.
Srdce mi puká nad těmi ztracenými životy.
Jménem nás všech vás žádám, abyste nám odpustili,
že jsme ze záchranné mise
udělali válku plnou mrtvých.
Počínaje dneškem
už nás nesmí nikdo následovat,
fandit nám
a aplaudovat.
Nikdy se odsud nedostaneme.
Proto žádáme všechny, kteří v nás věřili,
tu velkou rudou vlnu, která nás před bankou podporuje,
aby šla domů.
Nikam nejdeme!
Ta svině nás předběhla! Pravdu určuje ten, kdo mluví první!
Teď už bude naše verze vánočního příběhu
úplně k hovnu!
Ta plačka nás s tou svou sentimentální manipulací předběhla!
S jedním menším rozdílem.
Ona to myslela vážně.
Consuelo, co se děje?
Ta doktorka mi řekla,
že Arturo žije.
To jsem rád.
Byla jsem na dně.
Nedalo se to vydržet.
Ale jsem zpátky.
- Nevím, kde… - Počkej.
Jo.
Před chvílí jsi tam nahoře
málem umřel.
Neumím si představit, že bych musela žít bez tebe, Denvere.
Nezvládla bych to.
Otevřelo mi to oči.
A nevím…
jestli se odsud dostaneme živí, ale…
kdyby se něco stalo, nechci, abychom byli rozhádaní.
Nebo měli pochyby, protože já je nemám.
Miluju tě.
Já tě taky miluju.
Já vím.
Nic není důležitější než tohle.
Navíc…
oba už víme, že láska kvete i během loupeže.
Já se během ní zamilovala.
Consuelo?
Consuelo, to jsem já.
Consuelo?
Čekáme tu na tebe.
Máš moc hezký byt.
Není ti nic?
- Co tady kurva děláš? - Nenadávej.
V tomhle věku jsou jako houby. Nechci, aby z tebe měla trauma.
Takže dobrá nálada a úsměv.
Zkřiv mý ženě jediný vlásek, a zabiju tě.
Vážně mi vyhrožuješ?
Ten, co neposlal posily do banky,
protože ho Profesor držel v kleštích?
Nevím, kde jsi to vzala, ale je to lež.
Byla jsem v jeho úkrytu
a poslouchala, jak tě několika nahrávkami vydírá.
Co to probrat v soukromí?
Tvoje žena už přece dávno ví, jak jsi podlej.
Dobře.
Kde je Profesor?
Voilà!
„Co máte na sobě, plukovníku?“
Zadržela jsem ho.
Stačí mu dát mašli a předat ti ho.
Co chceš?
Zavři hubu, kurva.
Odvolej všechny lži, co jsi o mně řekl.
Rezignuj a přijmi plnou zodpovědnost. Je to tvá povinnost.
A pak jim předáš Profesora na stříbrném podnose.
Jako hrdina.
Za tvou významnou službu národu.
A co když nebudu souhlasit?
Pak udělám to, co Raquel Murillová.
Přejdu na druhou stranu se vším, co to obnáší.
Budu popíjet caipirinhy s Profesorem.
I kdybys Profesora měla a vydala mi ho, o čemž pochybuju,
myslíš, že bych se sám inkriminoval a šel do vězení,
jen aby nebylo po jeho?
Ani nápad.
Oběma je nám líp na svobodě.
Dokonce jsem ho začínal mít rád. To se jen tak říká.
Tak si vyber.
Buď mě teď zastřelíš,
a vylezeš z lochu, až bude mít tvůj syn scvrklý koule…
Je to holka, ty kreténe.
…nebo mi dáš tu zbraň a možná ti zmírní trest,
protože jsem před třema minutama zmáčknul nouzový tlačítko na alarmu.
Každou chvíli sem vtrhne policie.
LÓPEZ DE ORGAZ č. 3
Tamayo.
Haló?
Dobrý den. Mám tu doporučený dopis do bytu 5C.
Odzvoníte mi, abych mu tam mohl nechat výzvu?
Jdeme!
Pohyb!
- Pohyb! - Rychle!
- Jdeme!
Říkal jsem, že ti nezbývá nic jinýho, než mi věřit.
- Jdeme, rychle! - Ano?
- Můžu nechat výzvu pro pana Tamaya u vás? - Jistě.
Překlad titulků: Anna Hulcová