SERIÁL NETFLIX
Zásahová jednotka se blíží.
Pohyb! Chci čistý zásah.
Jsou ozbrojení a extrémně nebezpeční.
Jdeme, rychle!
První patro čisté.
Zkontrolujte každé patro. Rychle!
Hlídejte všechny východy.
Druhé patro čisté.
Prosím…
- Policie! - Rychle!
- Ruce vzhůru! - Policie!
Plukovníku, jste v pořádku?
Moje žena…
Jdeme!
Luisi…
Nikdo tu není.
Jak už je to dlouho?
Nevím, pár minut.
Je tu Sierrová. Má dítě.
Nikdo z budovy nevyšel.
Projděte všechny byty. Když neotevřou, vyrazte dveře.
Uzavřete celou oblast v okruhu dvou kilometrů. Nikdo nesmí pryč.
Bravo 41 volá všechny jednotky.
Uzavíráme čtvrť Chamberí až po Valdebebas a Canillas.
Opakuji, Bravo 41 volá všechny dostupné jednotky.
Poslouchejte, madam.
Všechno bude v pořádku, ale nesmíte křičet.
Dej mi malou.
A potřebuju svoje brýle.
Jdeme, rychle!
- Otevřete! - Policie!
Krvácíš. Nepůjdeš pryč, že ne?
Musím se vrátit. Blížíme se do cíle.
Ale slibuju, že je to naposled.
Zavolejte armádu. Vyhlaste stanné právo.
Prohledáme celou čtvrť pěkně byt po bytu!
Ne, prosím…
Jen klid.
Okamžitě otevřete!
Policie! Otevřete dveře!
Jdeme!
Otevřete dveře!
Policie! Otevřete dveře!
Policie! No tak! Jdeme!
Tak zatím.
- Co se děje? - Uhněte!
Cože?
Policie!
Otevřete dveře! Policie!
A co malá?
Malá spí.
Jdeme!
- Dej mi ji! - Nic jí není.
Dobrý večer.
Jdeme!
Čistý!
Utekli přes dvůr.
- Rychle! - Jdeme!
Všichni rychle na dvůr!
- Ty brýle. - Co?
Sluneční brýle ve tmě?
No a? Je to jedno.
- Sundej je. - Sklapni.
Už jedou.
- Ticho. - Už jedou.
Volám všechny jednotky. Utekli přes restauraci.
- Otočte se! - Nohy od sebe!
Metrem to bude rychlejší.
Otočte se! Ruce na zeď!
Profesore?
Profesore, slyšíte mě?
Ticho, kluci.
- Profesore? - Profesore?
- Marseille Benjamínovi. - Slyším.
Profesor je pryč.
Cože?
- Alicia Sierrová už ho asi zase unesla. - Chlapi už jsou tady. Co mám dělat?
Udělej, co chtěl. Převezmi velení.
Vezmu do nádrže na dešťovou vodu tři auta.
Musím to dokončit.
Co?
Do 2B.
Rychle.
Tady.
Nikdo tu není.
No tak.
Nikdo.
Kurva. To byla kočka.
„Kytky dvakrát týdně. Kočce misku denně.
Díky, Herminie.“
Dneska je zalila.
Takže se vrátí až zítra.
Vláda vyhlásila stanné právo.
Přišli jsme vás chránit.
Rychle!
Jdeme!
Začíná to tu vypadat jak ve varšavském ghettu.
Prohledají všechny domy.
Pojď sem.
Nezačíná na tebe má nemoc doléhat?
Asi jo, co?
Ne.
- Ne. - Ale jo.
Jen na mě dolehnul ten úžasný plán se zlatem.
Ještě je pár detailů, co…
- Povídej. - Dobře.
- Jak to zlato dostat ven. - Jako drť.
Proměníme 90 tun zlata na rýži.
A pak tryskový pohon.
Dostaneme ho z budovy pomocí tlakové pumpy.
- Co? - Jo.
Potrubím?
V bance je tlaková pumpa?
- Ne. - Jasně.
Museli jsme ji přivézt z Norska.
Z ropné plošiny. To koukáš, co?
Druhá byla v Saudské Arábii, ale byl jsem líný jet daleko.
Jak jinak.
Hlavní je, Sergio,
že trubkami bude proudit gejzír zlatého světla.
Bude to bezchybný.
Andrési, celý plán je plný chyb.
Jak starý jsou ty trubky? Padesát, sedmdesát let?
Sto.
Myslíš, že je vyrobili tak, aby vydržely tlak proudu zlata?
Vydrží to!
A kde to zlato skončí? V kanálu?
Ne!
V největší nádrži na dešťovou vodu v Evropě.
V nádrži? Co když bude pršet?
Co když ten den začne lít? Propadne se!
Zaprší a můžeš se rozloučit s plánem i se životem.
To není věda, to je…
zbožný přání.
Je to optimistická věda!
O čem to mluvíš?
- Je to naděje. - Kdo teď mluví?
Mozek někoho, kdo plánuje loupež, nebo mozek dítěte?
Dítěte.
A jsem na to hrdý.
- Jsem úplný Peter Pan. - Jasně.
Ani ty, ani nikdo jiný mě nepřipraví o naději.
Jedině díky svévolné nezralosti
může člověk dosáhnout velkých věcí.
Takových věcí, jakých ostatní dospělí a vážní lidé nikdy nedosáhnou.
Nedokážou si to ani představit, protože mají rozum!
A můžeme se něčeho držet i my ostatní, kteří přemýšlí nad tím, co dělají?
Aspoň něčeho?
Chci si ověřit fakta.
Martín to všechno vyřešil. Do posledního detailu.
A rád by se o to s tebou podělil.
Honem, jdeme!
Vodní kolo bude poslední, jasný?
Vodní kolo bude poslední.
Benjamíne, jsi tam?
Ano, slečno Lisabon.
Profesor zmizel.
Tak počkat.
Co tím myslíš, že Profesor zmizel?
Je v Bermudským trojúhelníku?
Jak to mám vědět? Netuším.
Seru na to.
Ale čeká nás důležitý rozhodnutí. Co uděláme s tím zlatem?
Chceš vyhlásit referendum, nebo co?
Já na demokracii seru.
Dostaneme to zlato ven.
Na diskuze není čas.
Když je necháš debatovat, vytáhnou zbraně.
Vytáhnu ji jako první. Nezkoušejte mě ojebat. Známe se.
Co když bude policie tam, kam zlato poputuje?
Policie v nádrži není, takže plán pořád platí. Jasný?
Jinak by to byla ta nejhloupější loupež na světě.
Roztavit 90 tun zlata a předat ho policii.
Říkal jsem, že policie v nádrži není!
Tady je nám to zlato k ničemu. Rozumíš tomu?
Držíme to zlato jako rukojmí.
Skvělý.
Můžeme ho nabídnout Tamayovi a vyjednávat.
To je tvůj plán? Jsi génius?
Jo, jsem génius.
A neboj, mám tam dole techniku, abych ti to dokázal.
O tohle ti jde?
Dokázat, že tvůj skvělý plán funguje?
Taky vám chci zachránit život.
A to tím, že odsud to zlato dostaneme.
Palermo má pravdu.
Venku jsou jen dva lidi, který jim můžou říct, jak to uděláme.
Profesor, který nic neřekne,
a Alicia Sierrová.
Použije tu informaci, aby se očistila.
A ujišťuji vás,
že vyjednávání s rozvědkou bude náročný.
Bude trvat hodiny.
Budeme mít čas to zlato dostat pryč. Tak to uděláme.
Ta holka má sex-appeal a koule.
Dostaneme zlato ven!
Dostaneme ho ven.
V tu chvíli se Palermovi vrátilo nadšení.
Naposledy měl tuhle jiskru v očích před pěti lety,
když ho někdo probudil uprostřed noci.
Prozradil jsem mu ten plán.
A co říkal?
Prohlásil něco ve smyslu,
že je to opravdový zázrak.
Řeknu to přesně.
Prý ještě nikdy neslyšel nic krásnějšího.
Nedělej si ze mě prdel. Vážně?
Martíne,
řekl jsem mu podstatu.
Chce, abys mu vysvětlil všechny technické detaily.
Takže jsi na řadě.
Nekecej.
Bože, jsi neskutečnej.
Tak jo.
Houndstooth? Tartan? Něco, co vyzařuje inteligenci.
Tohle je na tři ráno trochu moc sofistikovaný.
Špetka geniality by byla dobrá, ale vyber si něco neformálního.
Pro Palerma a Berlína znamenala „zralost“ to samé.
Konec nadějí a snů.
A trpký začátek zodpovědnějšího přístupu k životu.
Koneckonců zrání, stejně jako stárnutí, spočívá v postupném přicházení o sny.
Bogoto, jdi do vody!
- Bogoto! - Co?
Jdi do vody!
Nemusel jsi ho budit. Mohli jsme to udělat zítra ráno.
Je mi velkou ctí tu být.
Co si tvoje zvědavost a intelekt žádají?
Povídej.
Z 90 tun zlata jsme udělali drť.
- Ano. - A co dál?
Teď pošleme potápěče zpátky do vody, ale tentokrát s hadicemi.
Trezor jsme kompletně vyplenili jak Tutanchamonovu hrobku
a potápěč upevní klíčový spoj.
Pak přemístíme zlato pryč.
- Jak? - Máme ten trezor, ne?
Je v něm 120 000 litrů vody. To bude naše hnací síla.
Černou trubkou bude do pumpy proudit voda,
kde se smíchá se zlatem.
A 90 tun drtě hladce poputuje červenou hadicí
do drenážního systému.
- Průměr hadice? - Dvanáct centimetrů.
Nebudeš mít dostatečný tlak, abys to zlato dostal ven.
Přesně.
Prozatím bude zlato klidně odpočívat v potrubí.
Pořádný tlak
přijde o něco později.
Postupně otevřeme všechny dveře.
Jsme připraveni použít sílu a nedovolíme…
Delta jde dovnitř.
Co děláš?
Schováme se.
Jdeme, pohyb!
Jdeme!
Armáda. Otevřete dveře, prosím.
Dělej.
Otevřete dveře!
Armáda! Otevřete dveře!
Otevřete ty dveře, prosím!
Otevřete dveře! Armáda!
Otevřete dveře!
Sežeňte domovníka.
Otevřete dveře!
- Otevřete dveře! - Rychle!
Co se děje?
- Nikdo není doma. Jsou na dovolené. - Otevřete.
Všichni ve střehu.
- Tohle není 2A. - No tak, pospěšte si.
Chvíli to trvá. Není to jen tak.
Tak pojď.
Jdeme, zlatíčko.
Vy nevíte, který to je?
Lehnout.
Delta je uvnitř.
Jednotka Alfa čeká.
Jednotka Bravo, první patro zkontrolováno.
Čistý!
Delto, pošlete domovníka do třetího patra.
Ložnice čistá. Jdeme.
Všude čisto. Odcházíme.
Jsou pryč.
Už jsou pryč.
Pánové! Dnes se zapíšeme do dějin loupeží!
No tak, chlapi! Společně tu přepíšeme dějiny.
- No tak! - Do toho!
A tady začíná další fáze.
Přesuneme zlato, které čekalo v potrubí.
Tím se ty trubky ucpou.
Proto máme druhou pumpu, kterou jsme ukradli v Norsku.
Připojte pumpu!
Do toho, chlapi!
Není nádherná? Miluju ji.
Je to technický zázrak. Výkon 5 300 kilowattů.
Znamená to, že to zlato urazí 3,25 metru za vteřinu. To je šílený!
Je tu jeden problém.
- Jakej zas? - Ztráta tlaku kvůli tření.
Darcyho-Weisbachova rovnice vyměřená na milimetry.
- Problém může být jen… - S příliš velkým tlakem.
Otevřete ventily!
Čerpadlo má regulátor tlaku, který můžeme ovládat sami.
Zapnu pumpu.
Třením se aktivuje a začne vytlačovat zlato.
A za 91 minut a 37 vteřin…
urazí naše kořist 17 874 metrů od trezoru se zlatem
do bodu B známého pod označením „nádrž na dešťovou vodu“.
A tam začne z nebes pršet mana.
Jsem blázen? Nebo to vidím jen já?
Bogoto, tlak!
Tři tisíce kilopascalů!
Tři tisíce pět set!
Zaber, zlato.
Čtyři tisíce!
No tak, zlato. Přidej, sakra!
Čtyři tisíce pět set!
Pět tisíc! Teď!
Zatím nic.
Klid, ještě máme pár vteřin. Nebuď nervózní.
Už se blížíme.
Deset…
devět…
osm…
sedm…
šest…
pět…
čtyři…
tři…
dva…
jedna.
Teď!
Benjamíne, slyšíš mě?
Zatím nic.
Opakuju, nic neteče.
Asi byla chyba ve výpočtu.
Do háje!
Věda se neřídí jen čísly a výpočty. Potřebuje trochu víry.
A taky trochu lásky.
No tak, drahoušku.
Nejde jen o to zlato.
Ale o všechny ty noci, kdy jsme to spolu plánovali.
Hodiny a hodiny,
kdy jsme nedokázali vyřešit ty samé problémy.
Ta radost a euforie v den, kdy jsme přišli na řešení.
Byly to ty nejlepší dny mého života. Prosím tě.
Ať to celé není jedna velká chyba.
Prosím, ať to celé není jen iluze.
Prosím, drahoušku. No tak! Prosím!
Zaber! To dáš! No tak, bože!
Zaber!
Už teče!
Už sem teče zlato!
- Dokázali jsme to! - Jo!
Chlapi, připravte vodní kolo.
Začněte vyrábět ingoty.
Do akce! Začneme vyrábět ingoty!
Dokázali jsme to, Tokio.
Povedlo se.
Poteče to rychlostí 55 200 litrů vody a zlata za minutu.
Bude to hotová poezie.
Jaká byla sprcha?
Škoda, že tu není žádný pánský oblečení, co?
Kdy jsi jedla?
Co je za den?
Zkusím něco uvařit.
Toto je káně Harrisova. Dravec a obratný lovec.
Jakmile spatří kořist, spustí se k zemi plnou rychlostí.
Tohle ti pomůže.
Ani nevím, kdy se o mě někdo naposled staral.
Vlastně vím.
Můj manžel.
Na jeho pohřbu jsem ani nebrečela.
Během mučení Aníbala Cortése jsem nic necítila.
Nic.
Připravili mě o kariéru a taky nic.
Jen jsem…
se honila za tebou.
Nevnímala jsem nevolnost.
Ani vyčerpání.
Myslela jsem…
že když se budu honit dost rychle…
dokážu smutku utéct.
A podívej.
Je to tady.
Můžeme…
předstírat, že jsi kamarád, co mi přišel uvařit a podívat se na malou.
Bude to poslední normální den, který nás v následujících 25 letech čeká.
Předstírejme, že venku není policie.
Najíme se a můžeš se mě ptát na hlouposti,
na věci ohledně malé, dokud neusne, zatímco budeme koukat na televizi.
Nevadí?
Vůbec.
Nechápej mě špatně. Nejsem tvá kamarádka.
Nikdy nebudu.
Nikdy nebudu tvá kamarádka.
Beru to jako manželství z rozumu.
Nebo tak nějak.
Jez.
Je to dobrý. Díky.
Řekni něco.
Za posledních pár hodin…
jsem přišel o dva
moc důležité
lidi.
Ne kvůli plánu, ne kvůli loupeži.
Byli důležití pro mě.
V mém osobním životě.
A nedopustím,
aby to kvůli téhle loupeži odnesl ještě někdo další.
Nezklamu tě.
Dobře.
Tak…
si na tuhle situaci radši rychle zvykni.
Nedovolím, aby Victoria vyrůstala ve vězení.
Taky tě nezatknu.
Tak dohodnuto.
Jako velociraptor pronásleduje svou kořist po zemi.
Sergio…
Musíme ti sehnat nový boty.
Klokánek krysí běží jak o život, ale ptáče…
Musíme tu kost podložit titanovou destičkou.
- Potřebujete celkovou anestezii. - Co?
Ani náhodou. Nebudu spát.
Od pasu nahoru jsem hlídač.
Od pasu dolů jsem pacient.
Doktorko, pusťte se do toho. Já to zvládnu.
Epidurál.
Bude zmrzačený.
Lidi se mrzáků bojí.
Jestli skončíme ve vězení, mohlo by mu to pomoct.
Popravdě si ani neumím představit, jak to tam chodí.
Pobyt v cele je naprosto příšerný zážitek.
Příšerný.
Ale nejhorší na tom je ztráta svobody.
Připraví tě o radost.
O fyzický kontakt.
Chceš obejmout své dítě
nebo chceš obejmout od mámy,
ale nemáš je tam.
A pak je tu Sergio.
Konečně jsem našla někoho normálního…
Bože můj.
Dvacet pět let ve vězení všechno vymaže.
Protože takovou dobu bez sebe, to neustojí žádný pár.
Nebo můžeš 25 let doufat, že bude všechno jako dřív.
A když budeš mít najednou šanci s tím člověkem být a políbit ho,
dojde ti,
kolik času uběhlo.
A že jsi strávila celé ty roky fantazírováním o něčem,
co už vlastně neexistuje.
Políbila jsem Denvera.
Říkám ti to, protože to nic neznamenalo.
Vím, že jsem to neměla dělat, ale nedokázala jsem si pomoct.
Jsem jím už roky posedlá. Dneska mi došlo, že to nikam nevede.
No tak.
Nemáte něco na stres?
Antipsychotikum by bylo lepší.
Už jsem přešla služební chodby. Jsem na křižovatce.
Zahni doleva.
Po 20 metrech najdeš vlevo poklop a budeš tam.
Každý ingot musí být označený.
Nějaké problémy s tavením?
Je to sranda, ne?
Hyjé! Jedeme!
Rychle, zaberte!
Jedeme!
Pracujeme na první várce ingotů.
Super. My už skoro končíme.
Pro lásku boží, přidejte.
Hele…
- Je Lisabon single? - Co?
Má venku někoho?
Proč se kurva ptáš?
Když jsem viděl, jak zkroutila Riovi ruku…
A co?
Kurážný holky jako ona mě umí rozpálit víc než zkurvená pec.
Má za sebou dost posranej vztah.
Potřebuje někoho, kdo jí vrátí víru v muže.
Jo, musíš do toho jít naplno a agresivně.
Je silná osobnost. Žádný chození kolem horký kaše.
Žádný procházky v parku.
- Přesně. - Jasný?
Bez rukaviček, nechodit kolem horký kaše a nůž mezi zuby.
Zkus udělat tohle.
Jakmile budeš mít šanci, začni ji líbat.
Ve výtahu, v koupelně, kdekoliv. Nezapomeň, že se právě dostala z vězení.
Víš, co myslím?
Žádný slitování.
Co je to s tebou?
Jde o to,
že jsem byl nevěrný své ženě.
S rukojmí?
S Manilou.
Se vším všudy?
To ne, ale políbil jsem ji na pusu.
Já to začal.
To bylo v zápalu. O nic nejde.
Jdeme. Je čas zazářit!
Jak o nic nejde?
O pár vteřin později jsem stejně tak políbil Stockholm.
Jejich sliny se spojily.
Píchá si morfin, aby překonala posttraumatický stres,
zatímco já se chovám jak debil. Nevím, jak jí to říct.
Radši tě zastavím.
Nikdy ve svým zkurveným životě nepřiznávej,
že jsi podváděl.
A už vůbec ne půl hodiny po tom, co k tomu dojde.
Jestli se cítíš provinile, koukej se s tím srovnat.
Neměl jsi myslet ptákem. A nikomu to neříkej.
I kdyby tě nachytala nahýho s jinou ženskou.
Řekni jí, že má halucinace.
Ale jinak drž pusu.
Podívej se na mě.
Protože když se přiznáš,
je to jako přiznat se policii. Už to nemůžeš odvolat.
A pak, kamaráde,
už to nijak nenapravíš.
Malá.
Zlatíčko.
Sergio.
Co děláš?
Našel jsem mobil. Nabíjí se. Má dvě čárky.
Je starší, ale bude fungovat.
PŘÍCHOZÍ HOVOR
Haló?
- Kdo jste? - Shakir.
Pomáhám Profesorovi z Asie.
Svatá dobroto, já jsem Benjamín.
Přepojím vás.
Samozřejmě.
- Profesore. - Poslouchej.
Nemáme čas. Zavolej Srbům.
Už jsou tady.
Řekl jsem jim, ať přijdou hlídat okolí.
To je skvělé, Benjamíne.
Pověřil jste mě velením. Beru to postupně. Dělám, co můžu.
V tom případě máš teď misi.
Marseille, jdeme.
Máme misi. Řekni to Srbům.
Borisi, s námi. Vezmi kotoučový pily, kyslíkový trysky, svářečku, mopy a zbraně.
A vy ostatní vyrábějte ingoty, jako by nebylo zítřka!
Do toho!
Vylézt a převlíknout.
V hloubi duše si byli Berlín a Profesor podobní.
Oba vymysleli plány na základě jednoho mocného konceptu…
vzrušení.
Stůj.
Pro Profesora bylo vzrušení maskování neobyčejných věcí
za zcela obyčejné.
Popelářský vůz.
Pro Berlína bylo vzrušení víra, že i nemožné je možné.
A i když si to nemyslel, byl Profesor v tomhle ohledu jako jeho bratr.
Protože jen s tou dětskou fantazií
si můžete hrát na schovávanou v ulici plné vojáků.
Popelářský vůz žádá o povolení k vjezdu u kontrolního bodu 1-2-6.
Berlínova pýcha vyzařovala i z jednoho z nejdůležitějších útěků…
Vůz je čistý.
…byl to risk, kdy šlo o všechno. A zároveň kouzelný okamžik.
Jako když zjistili, že je ta loupež technicky proveditelná.
Jako by věděli, jak se dostat na Mars, ale ne jak se vrátit.
Ale oslavovali to s nadšením, jak to dokážou jen děti.
Deset, dvacet,
už jdu!
Takhle to proběhlo.
Naprosto normálním způsobem.
Vůz spolknul odpadky.
Ale to nebylo všechno.
Profesore.
Mozek celé operace se konečně dostal zpět do velení
s novým mozkem po svém boku.
A hlavně…
Profesorovi došlo, že svým nadšením pro loupež,
kterým ho bratr nakazil,
teď nakazil celý svůj tým.
A zatímco dostal technické KO a ležel na podlaze…
Uvidíte, Profesore.
Dělali jsme, co jsme mohli.
To je dobré.
…běžely stroje dál.
Zlato bylo venku
a externí slévárna byla v plném proudu.
Jejich sen ožíval jako ještě nikdy.
Dokázali to.
Palermo, dokázali to.
V nádrži na dešťovou vodu je slévárna.
Jasně, brácho!
Hezčí pohled na světě neexistuje, co?
Zlato jde ven!
Zlato už jde ven!
To je pro tebe, Andrési.
S tak silnou pumpou uslyší zvuk odsávání nebo pumpování.
Dojde jim, že používáme potrubí.
Proč na nás nebudou čekat?
To je skvělá otázka, Sergio, ale i na tohle máme odpověď.
To je ten rozdíl mezi finančními podvodníky
a námi.
Mezi dobrým zlodějem a géniem.
A my usilujeme o genialitu.
Překlad titulků: Anna Hulcová