EN NETFLIX-SERIE
Angrepsstyrkene nærmer seg.
Utfør en presis intervensjon.
De er bevæpnede og ekstremt farlige.
Kom igjen, fort! Første etasje sikret.
Alle etasjer må sikres. Kom igjen!
Overvåk alle utganger.
Andre etasje sikret.
Vær så snill…
-Politiet! -Kom igjen!
-Opp med hendene! -Politiet!
Går det bra, Oberst?
Kona mi…
Kom igjen!
Luis…
Ingen her.
-Hvor lang tid har det gått? -Jeg vet ikke. Et par minutter.
-Det er Sierra. Hun har en baby. -Ingen forlater bygningen.
Sjekk alle leilighetene. Bryt opp døra om ingen åpner.
Dann et nett med to kilometers omkrets som ingen kan unnslippe.
Tilkaller alle enheter
til Chamberí-distriktet. Fra Valdebebas til Canillas.
Jeg gjentar. Tilkaller alle tilgjengelige enheter.
Hør her.
Dette skal gå bra, men du må ikke skrike.
Gi meg babyen.
Og brillene mine. De trenger jeg.
Kom igjen. Fort.
-Lukk opp! -Politiet!
Du blør masse. Du skal vel ikke være med?
Jeg må tilbake. Dette er siste innspurt.
Men jeg lover deg én ting.
Det er også min siste innspurt.
Kall inn hæren. Erklær unntakstilstand.
Vi går fra dør til dør i nabolaget.
Nei, vær så snill…
Rolig.
Åpne døra nå!
Politiet! Lukk opp!
-Kom igjen! -Politiet! Lukk opp!
Politiet! Lukk opp!
Politiet! Unna!
Vi sees.
-Hva skjer? -Flytt deg.
Hva i helvete?
Politiet!
Lukk opp! Politiet!
Babyen.
Babyen sover.
Kom igjen!
-Babyen. -Babyen har det bra.
God kveld.
Kom igjen!
Klart!
De flyktet via gårdsplassen.
Kom igjen!
Alle til gårdsplassen!
-Brillene dine. -Hva?
Solbriller? Det er jo mørkt.
Hva så? Hvem bryr seg?
-Ta dem av. -Hold kjeft.
De kommer.
-De kommer. -Hold kjeft.
Kaller alle enheter. De har gått ut gjennom restauranten.
-Snu dere! -Spre beina.
Vi kommer dit raskere om vi tar banen.
Snu dere! Hendene opp mot veggen!
Professor?
Professor, hører du meg?
Stille, gutter.
Professor?
Marseille til Benjamín. Professoren er borte.
Hva sa du?
Jeg tror Alicia Sierra har kidnappet ham igjen.
-Mennene mine er her. Hva gjør vi? -Gjør som Professoren ba om. Ta kommando.
Jeg kjører de tre bilene til tanken.
Jeg må samle de løse trådene.
Hva?
Vi går til 2B.
Kom igjen.
Der.
Ingen hjemme.
Kom igjen.
Klart.
Faen, det er en katt.
"Planter, to ganger i uka. Katt, én bolle om dagen.
Takk Herminia."
-Plantene ble vannet i dag. -Herminia er ikke tilbake før i morgen.
Myndighetene har erklært unntakstilstand.
Vi er her for å beskytte dere.
Fort!
Kom igjen!
Dette begynner å likne Warszawa-gettoen.
De gjennomsøker alle hus.
Kom hit.
Har sykdommen min begynt å påvirke deg?
Den har det, ikke sant?
Nei.
-Nei. -Jo.
Jeg er bare beveget over den fantastiske planen for gullet.
Men det er noen detaljer jeg fortsatt…
-Forklar. -Ja.
-Hvordan gullet skal hentes ut. -Smelting.
Nitti tonn gull gjøres om til småkorn.
Og så, jetmotorkraft.
Vi får det ut av bygget med en trykkpumpe.
-Med en pumpe? -Ja.
Gjennom rørene?
Er det en trykkpumpe i banken?
-Selvsagt ikke. -Ok.
Vi måtte til Norge for å få en.
Fra en oljeplattform. Hva synes du om det?
Det var en i Saudi-Arabia også, men jeg er for lat til å dra så langt.
Det viktige, Sergio, er at en geysir av gyllent lys skal renne gjennom rørene.
Vi har ingen feilmargin.
Andrés, hele planen er en feilmargin.
Hvor gamle er de rørene? Femti? Sytti år gammel?
Hundre.
Tror du de ble laget for å tåle en strøm av gull?
De holder!
Hvor skal gullet sendes? Til kloakken?
Nei!
Det er fantastisk. Til Europas største regnvannstank.
En regnvannstank? Hva om det regner?
Hva om det pøser den dagen? Da kollapser den.
Da går planen og livet i vasken bare fordi det regnet.
Dette er ikke vitenskap, det er…
…ønsketenkning.
-Det er optimistisk vitenskap! -Hva prater du om?
-Håpefull vitenskap. -Sier hvem?
Hjernen til en som planlegger et ran, eller et barn?
Et barn.
Og det er jeg stolt av.
-Jeg er Peter Pan selv. -Jeg skjønner.
Ingen kan få meg til å miste håpet.
Fordi det er kun gjennom envis umodenhet at man kan oppnå store ting.
Ting som modne, seriøse mennesker aldri vil kunne få til.
De kan ikke engang se det for seg. De er for fornuftige!
Men finnes det overbevisende fakta for de av oss som tenker?
I det hele tatt?
Jeg skulle gjerne gått gjennom dem.
Martín har gransket hver minste detalj.
Og han deler det gjerne med deg.
Kom igjen, folkens.
Vannhjulet til sist, Darko.
Vannhjulet til sist.
Er du der ennå, Benjamín?
Ja, Lisboa.
Professoren har forsvunnet.
Vent nå litt.
Hva mener du med at han har forsvunnet?
-Er han i Bermuda-triangelet? -Hvordan skal jeg vite det? Jeg aner ikke.
Faen…
Vi må ta en avgjørelse. Hva skal vi gjøre med gullet?
Planlegger du en avstemning?
Jeg gir faen i demokrati.
Gullet skal ut.
Det er ikke rom for debatt. Lar vi dem diskutere, trekker de våpen.
La meg gjøre det først. Dere kjenner meg. Ikke kødd med meg.
Hva om politiet venter der gullet skal hentes ut?
Politiet er ikke i regnvannstanken. Planen skal gjennomføres. Oppfattet?
Hvis de er det, begår vi verdens dummeste ran.
Smelter 90 tonn gull for å gi det til politiet.
Jeg sa at politiet ikke er i regnvannstanken.
Gullet er ikke verdt noe for oss her. Forstår du, kjære?
Vi holder gullet som gissel.
Flott.
Vi tar gisselet, tilbyr Tamayo det, og forhandler.
Er det mesterplanen din? Er du et geni?
Ja, vennen, det er jeg.
Og jeg har maskineriet der nede for å bevise det.
Er det alt du bryr deg om?
Å bevise at planen din fungerer?
Ja, og å redde livene deres.
Og det gjør vi ved å få gullet ut herfra.
Palermo har rett.
Det er bare to personer der ute som kan si hvordan vi skal få ut gullet.
Professoren, og han kommer ikke til å gjøre det, og Alicia Sierra.
Hun vil bruke informasjonen til å forhandle og slippe unna.
Og jeg kan forsikre dere om at det ikke er lett å forhandle med etterretningen.
Det vil ta flere timer.
Vi har tid til å få ut gullet, og det er det vi skal gjøre.
Denne dama har sex appeal og baller.
Vi skal få gullet ut herfra!
Vi skal få det ut.
I det øyeblikket fant Palermo sin entusiasme igjen.
Sist gang han hadde slik gnist i øynene, var for fem år siden,
da noen vekket ham midt på natten.
Jeg har fortalt ham planen.
Hva sa han?
La oss si at han syntes den var…
…litt av et under.
Jeg skal være presis.
Han sa det var det vakreste han noen gang har hørt.
Ikke kødd med meg. Er du seriøs?
Martín…
Jeg la frem hovedtrekkene.
Han vil at du skal forklare de tekniske detaljene.
Så nå er det din tur.
Kødder du?
Det er ikke til å tro.
Skal vi se.
Hundetannsmønster? Tartan? Noe som oser av intellekt.
Det blir litt for sofistikert klokka tre om natta.
Et snev av geni er bra, men gå for noe uformelt.
For Palermo og Berlin betød "modenhet" det samme.
Slutten på håpet og drømmene.
Og starten på å møte livet med en viss bitterhet.
For å bli moden er gradvis å gi slipp på drømmene.
Ut i vannet, Bogotá!
-Bogotá! -Hva?
Ut i vannet!
Du trengte ikke å vekke ham nå. Vi kunne gjort det i morgen tidlig.
Det er et stort privilegium å være her.
Hva krever din nysgjerrighet og ditt skarpe intellekt?
Fortell oss det.
La oss si at vi har smeltet de 90 tonnene.
-Ja? -Hva gjør vi så?
Da skal dykkeren i vannet igjen, men denne gangen med to slanger.
Etter at hvelvet er ransaket som var det Tutankhamons grav,
vil dykkeren være nøkkelen…
…til å få flyttet gullet.
-Hvordan da? -Vi har jo hvelvet.
Og 120 000 liter vann. Det er drivkraften.
Vannet renner gjennom et svart rør og inn i pumpen,
der det blandes med gullet.
Og de 90 tonnene med gull strømmer gjennom en rød slange
mot dreneringssystemet.
-Diameter på slangen? -Fem centimeter.
Da blir det ikke stort nok trykk til å få gullet ut.
Nettopp.
Foreløpig skal gullet hvile i avløpsrørene.
Det store trykket…
…kommer litt senere.
Alle dører vil bli åpnet.
Vi er villig til å bruke makt, og tillater ikke…
Delta rykker inn.
Hva gjør du?
Vi skal gjemme oss.
Kom igjen!
Militæret. Lukk opp.
Skynd deg.
Lukk opp!
Militæret! Lukk opp!
Lukk opp, vær så snill!
Lukk opp! Militæret!
Lukk opp!
Hent portvakten.
Lukk opp!
-Lukk opp! -Fort!
Hva skjer?
-Ingen er hjemme. De er på ferie. -Åpne uansett.
Vær på vakt.
-Ikke den. 2A… -Kom igjen. Skynd deg.
Dette tar tid. Det er ikke så enkelt.
Kom igjen.
Kom hit, jenta mi.
Vet du ikke hvilken det er?
Ned.
Deltaenheten rykker inn.
Alfa på standby.
Bravoenheten, første etasje klarert.
Klart!
Deltaenheten, send portvakten til tredje etasje.
Soverom klarert! La oss gå.
Alt er klarert. Vi går.
De har dratt.
Mine herrer! I dag skriver vi tyverihistorie!
Kom igjen! La oss skrive historie sammen.
Kom igjen!
Nå begynner neste stadium.
Vi flytter gullet som ligger i avløpsrørene.
Det ville føre til enorme tilstoppinger.
Derfor har vi stjålet en ekstra pumpe fra Norge.
Koble til pumpen!
Kom igjen, folkens!
Er hun ikke vakker? Så flott.
Det er et teknisk vidunder. 5300 kilowatt kraft.
Det betyr at gullet vil forflytte seg 3,25 meter per sekund. Sprøtt!
Det er ett problem.
Og nå lurer han på?
Minsket trykk på grunn av friksjon.
Darcy-Weisbachs ligning. Dette er millimeterpresisjon.
-Det eneste problemet… -…er for stort trykk.
Åpne ventilene!
Pumpen har trykkregulator. Vi kontrollerer det selv.
Jeg aktiverer pumpen. Den setter gullet i bevegelse.
Og 91 minutter og 37 sekunder senere
vil tyvegodset ha tilbakelagt 17 874 meter, fra hvelvet
til punkt B, vanligvis kalt regnvannstanken.
Og der vil det regne manna fra himmelen.
Er jeg gal? Er jeg den eneste som ser det?
Trykk, Bogotá!
Tre tusen kilopascal!
Tre tusen fem hundre!
Kom igjen, kjære.
Fire tusen!
Kom igjen, kjære.
-Kom igjen, for Guds skyld! -Fire tusen fem hundre!
Fem tusen! Nå!
Ingenting ennå.
Vi har fremdeles noen sekunder. Ikke bli engstelig.
Vi nærmer oss.
Ti.
Ni.
Åtte.
Sju.
Seks.
Fem.
Fire.
Tre.
To.
Én.
Nå!
-Hører du meg, Benjamín? -Ingenting ennå.
Jeg gjentar, ingenting.
Kanskje vi har feilberegnet.
Helvete!
Vitenskapen er ikke utelukkende tall og beregninger.
Ha litt tiltro.
Og litt kjærlighet.
Kom igjen, kjære.
Det handler ikke bare om gullet.
Men også alle nettene vi brukte på å planlegge.
De utallige timene vi brukte på de samme problemene.
Gleden og euforien de dagene vi fant en løsning.
Det var mitt livs beste stunder. Vær så snill, Gud.
Ikke la dette bli en feiltakelse.
Ikke gjør det til en illusjon. Jeg ber deg.
Vær så snill, kjære. Kom igjen, for svarte.
Kom igjen. Du klarer det. Kjære Gud. Kom igjen!
Kom igjen!
Det kommer!
Gullet kommer ut!
-Vi greide det! -Ja!
Sett opp vannhjulet.
Begynn å lage barrene.
Kom igjen! Begynn å lage barrer!
Vi klarte det, Tokyo.
Vi klarte det.
Det er 55 200 liter vann og gull i minuttet, bror.
Det er poesi. Det er ren poesi.
Hvordan var dusjen?
Synd det ikke er noen herreklær her. Sant, Victoria?
Når spiste du sist?
Hvilken dag er det?
Jeg skal prøve å lage noe varmt.
Kaktusvåken er en ekspert på å jakte.
Så snart den får øye på byttet, stuper den ned i full fart.
Dette gjør deg godt.
Jeg husker ikke sist noen tok seg av meg.
Eller, det gjør jeg.
Mannen min.
Jeg felte ikke en tåre i begravelsen.
Jeg følte ingenting mens jeg torturerte Aníbal Cortés.
Ingenting.
Heller ikke da de ødela karrieren min.
Alt jeg har gjort…
…er å jage deg.
Jeg kjente ikke kvalmen.
Eller utmattelsen.
Fordi jeg…
Jeg trodde at hvis jeg jaget fort nok…
…ville ikke sorgen nå meg.
Og se nå.
Her er vi.
Kan vi…
…late som du er en venn som kom for å lage mat og se babyen?
Dette blir kanskje vår siste normale dag på 25 år.
La oss late som om politiet ikke er der ute.
Vi spiser, og så kan du stille spørsmål om babyen til hun sovner,
mens vi ser på tv.
Er det greit?
Naturligvis.
Ikke misforstå meg.
Vi er ikke venner.
Det vil vi aldri bli.
Jeg blir aldri din venn.
Dette er et fornuftsekteskap.
Eller noe slikt.
Spis.
Det er godt. Takk.
Si noe.
De siste timene…
Har jeg mistet to…
…veldig viktige mennesker.
Ikke for planen, ranet.
Men for meg.
I mitt personlige liv.
Og jeg skal ikke la…
…noen andre falle
på grunn av dette ranet.
Jeg lar ikke deg falle.
Ok.
Så du bør bli vant til denne situasjonen.
Jeg lar ikke Victoria vokse opp i fengsel.
Jeg vil ikke arrestere deg heller.
Høres bra ut.
Som en velociraptor jager den byttet sitt på bakken.
Sergio…
Vi må skaffe deg nye sko.
Kengururotta løper for livet, men…
Beinet må gjenoppbygges og festes til en titanplate.
-Du må i narkose. -Hva?
Aldri i livet. Jeg skal ikke sove.
Fra livet og opp er jeg vaktmann.
Fra livet og ned er jeg pasient.
Bare gjør jobben din, doktor. Jeg takler det.
Bruk epidural.
Han blir forkrøplet.
Krøplinger skremmer folk.
Hvis vi skal i fengsel, er det ikke så dumt å skremme folk.
For å være ærlig, kan jeg ikke se for meg å sitte i fengsel.
Det er fryktelig å sitte på cella.
Fryktelig.
Men det verste er ikke å miste friheten.
Det er å bli fratatt kjærlighet.
Jeg vet ikke… Fysisk kontakt…
Å ville klemme ens barn eller mor,
men så er de ikke der.
Også Sergio…
Nå som jeg endelig har funnet trygghet…
Herregud.
Tjuefem år i fengsel vil utslette alt.
Ikke noe forhold kan tåle det fraværet.
Eller man kan bruke 25 år på å tro at alt blir som før,
men når man så får sjansen til å være sammen og kysse,
innser man…
…hvor mye tid som er gått.
Og at en har brukt årevis på å romantisere noe som ikke…
…som ikke er der. Ikke finnes.
Jeg må fortelle at jeg kysset Denver. Jeg sier det nå fordi det ikke betød noe.
Jeg vet jeg ikke burde gjort det, men jeg greide ikke la være.
Jeg har vært besatt av ham i årevis. I dag innså jeg at det ikke var noe der.
Du.
Har du noe mot stress?
Det ville vært bedre med antipsykotika.
Jeg har passert korridorene. Jeg er i krysset.
Ta til venstre.
Etter 20 meter får du en luke til venstre for deg.
Hver eneste barre må merkes.
Er det noen problemer med smeltingen?
Dette er gøy, ikke sant?
Kom igjen!
Fort! Kom igjen, folkens!
Vi er på første parti med barrer.
Perfekt. Vi er snart ferdige her. For Guds skyld, skynd dere.
Hei.
-Er Lisboa singel? -Hva?
Har hun noen på utsiden?
Hvorfor i helvete spør du?
Jeg så henne overtale Rio, og…
Og hva?
Tøffe damer som henne gjør meg hetere enn den jævla smia.
Hun var i et jævlig forhold.
Hun trenger en som kan gjenopprette troen på menn.
Ja. Du må bare gå rett på sak.
Hun har en stor personlighet. Ikke gå rundt grøten.
Ikke forsøk å ta det pent.
-Nettopp. -Skjønner?
Av med silkehanskene. Gå rett på.
Jeg anbefaler at du gjør følgende…
Klin med henne så snart du får sjansen.
I en heis, på badet, hvor som helst. Husk at hun nettopp er ute av fengsel.
Skjønner du hva jeg mener? Ingen nåde.
Hva feiler det deg?
At…
Jeg var utro mot kona mi.
Med et gissel?
Med Manila.
Gikk dere hele veien?
Ikke hele veien, men jeg kysset henne på munnen.
Jeg tok initiativet.
I kampens hete. Det gjør ikke noe. Kom igjen, folkens. Vis hva dere kan!
Selvsagt gjør det noe!
Noen sekunder senere kysset jeg Stockholm på samme sted.
Den ene fikk den andres spytt.
Hun skyter morfin for å håndtere posttraumatisk stress,
og så er jeg en drittsekk. Jeg vet ikke hvordan jeg skal si det.
Vent nå litt.
Du må aldri i livet
innrømme at du har vært utro.
Spesielt ikke rett etter at du har vært det.
Du må bare håndtere skyldfølelsen.
Ikke tenk med pikken neste gang. Men hold munn.
Selv om hun skulle ta deg på fersken til sengs med en annen.
Si at hun hallusinerer.
Hold munn.
Se på meg.
For når du tilstår,
er det skrevet i stein. Det er som å tilstå for politiet.
Og da, min venn,
er det ikke lenger mulig å reparere noe.
Babyen.
Vennen.
Sergio.
Hva gjør du?
Jeg fant en telefon. Den lader. Den har to streker.
Den er litt gammel, men den fungerer.
INNKOMMENDE ANROP
Hallo?
-Hvem er du? -Jeg er Shakir.
-Jeg hjelper Professoren fra Asia. -Jøss. Benjamín her.
-Jeg setter deg over. -Ja, fint.
-Professor. -Hør her.
Tiden renner ut. Ring serberne.
De er her.
Jeg fikk dem til å vokte grensen.
Flott, Benjamín.
Du ga meg ansvaret. Jeg tar det som det kommer. Jeg gjør mitt beste.
Da har dere et oppdrag.
Kom igjen, Marseille.
Vi har et oppdrag. Si det til serberne.
Boris, hent sirkelsagene, termolansene, sveisemaskinen, moppene og noen våpen.
Og resten av dere fortsetter å lage barrer for harde livet.
Kom igjen!
Kom ut og skift klær.
Innerst inne var Berlin og Professoren like.
Begge la planer basert på en mektig følelse.
Spenning.
Stopp der.
For Professoren betød det å få det ekstraordinære
til å virke som noe helt vanlig.
En søppelbil.
For Berlin betød det å tro at det umulige var mulig.
Selv om han ikke trodde det selv, var Professoren lik broren på den måten.
For kun en med barnlig fantasi
kan leke gjemsel i en gate bevoktet av soldater.
En søppelbil ber om tillatelse til å komme inn ved kontrollpunkt 1-2-6.
Berlins Peter Pan-stolthet strålte over den viktigste flukten.
Klart.
Det var alt eller ingenting i et magisk øyeblikk.
Som da de oppdaget at ranet var teknisk mulig.
Det var som om de kunne reise til Mars, men ikke returnere.
Men de feiret entusiastisk, som bare barn kan.
Én, to, tre…
Gjem dere.
Det var slik det var.
I et øyeblikks normalitet.
Bilen svelget søpla.
Men det var mer enn som så.
Professor.
Hjernen bak ranet var tilbake i førersetet,
med en ny hjerne ved sin side.
Og enda viktigere…
Professoren innså at entusiasmen for ranet som broren hadde smittet ham med,
nå hadde spredd seg til hele teamet.
At mens han var slått ut og hang i tauene…
Du får se, Professor.
Vi gjorde vårt beste.
Bra.
…fortsatte maskineriet.
Gullet var på utsiden, og støperiet var i full sving.
Drømmen var mer levende enn noensinne.
De klarte det.
Palermo, de klarte det.
Det er et støperi i regnvannstanken.
Selvsagt er det det!
Er det ikke det vakreste du har sett?
Gullet kommer ut.
Gullet kommer ut!
Dette er for deg, Andrés.
En så kraftig pumpe vil høres. De vil skjønne at vi bruker rørene.
-Hvorfor skulle de ikke vente på oss? -Et utmerket spørsmål, men vi har svaret.
Det er forskjellen på hvitsnippkriminelle og oss.
Forskjellen på å være god og å være et geni.
Og vi strekker oss mot det geniale.
Tekst: M. Thorsen