EN NETFLIX-SERIE
Attackstyrkan närmar sig.
Fort! Jag vill ha en ren insats!
De är beväpnade och mycket farliga.
Nu kör vi, fort! Första våningen säkrad.
Alla våningar ska säkras. Bevaka alla utgångar.
Andra våningen säkrad.
Snälla…
-Polisen! -Framåt.
-Upp med händerna! -Polisen!
Överste, mår du bra?
Min fru…
Framåt!
Luis…
Ingen här.
-Hur länge varade det? -Vet inte. Några minuter.
-Det är Sierra. Hon har en bebis. -Ingen har lämnat huset.
Kolla alla lägenheterna. Slå in dörren om ingen öppnar.
Spärra av området med en radie på två kilometer. Ingen tar sig ut.
Bravo 41 till alla enheter.
Operation Bur i Chamberí. Gränser, Valdebebas och Canillas.
Jag upprepar, Bravo 41 till alla enheter.
Hör på nu. Allt ordnar sig, men du får inte skrika.
Ge mig barnet.
Och mina glasögon. Jag behöver dem.
Kom igen. Fort.
-Öppna dörren! -Polisen!
Det blöder mycket. Du går väl inte nu?
Jag måste tillbaka. Det här är slutspurten.
Men jag lovar dig en sak.
Det blir min sista spurt.
Kalla in armén. Utropa undantagstillstånd.
Vi ska knacka på varenda jävla dörr i området.
Nej, snälla…
Lugna dig.
Öppna dörren nu!
Polisen! Öppna dörren!
Kom igen!
Polisen! Öppna!
Polisen! Kom igen! Sätt fart!
Vi ses.
-Vad händer? -Ur vägen.
Vad fan?
Polisen!
Öppna dörren! Polisen!
-Flickan. -Hon sover.
Framåt!
-Flickan. -Hon mår bra.
God kväll.
Kom igen!
Tomt!
De flydde över gården.
-Nu! -Sätt fart!
Alla in på gården!
-Dina glasögon. -Va?
-Solglasögonen. Det är mörkt. -Än sen? Vem bryr sig?
-Ta av dem. -Tyst med dig.
De kommer.
-De kommer. -Tyst.
De kommer.
Anropar alla enheter. De är ute. De flydde via restaurangen.
-Mot väggen. -Sära på benen!
Tunnelbanan är snabbare.
Vänd er om! Händerna mot väggen!
Professorn?
Professorn, hör du mig?
Sch, pojkar.
-Professorn? -Professorn?
-Marseille till Benjamín. -Här.
Professorn är borta.
-Vad sa du? -Alicia Sierra har nog tagit honom. Igen.
-Mina män är här. Vad gör vi? -Som Professorn sa. Ta kommandot.
Jag flyttar bilarna till reservoaren. Jag måste knyta ihop alla lösa trådar.
Vad är det?
Vi går till 2B.
Kom.
Där.
Ingen är hemma.
Kom igen.
Tomt.
Helvete, en katt.
"Växterna, två gånger i veckan. Katten, en skål om dan.
Tack, Herminia."
De har vattnats i dag.
Herminia kommer först i morgon.
Regeringen har utropat undantagstillstånd.
Vi är här för att skydda er.
Fort!
Framåt!
Det här börjar likna gettot i Warszawa.
De går från hus till hus.
Kom hit.
Börjar min sjukdom påverka dig?
Visst gör den det?
Nej.
-Nej. -Jo.
Jag blir bara så rörd av vår underbara guldplan.
Jag har några detaljer kvar jag…
-Utveckla. -Ja.
-Till exempel hur vi får ut guldet. -Korn.
Vi ska omvandla 90 ton guld till riskorn.
Och sen, jetdrift.
Vi får ut det ur byggnaden med hjälp av en tryckpump.
-Med en pump? -Ja.
Genom rörledningarna?
Finns det nån tryckpump i banken?
-Givetvis inte. -Precis. Vi fick hämta en i Norge.
Från en oljeplattform. Vad sägs om det?
Det fanns en till i Saudiarabien, men jag var för lat.
Naturligtvis.
Huvudsaken, Sergio,
är att vi får en gejser av gyllene ljus som flödar genom rören.
Vi har ingen felmarginal.
Andrés, hela planen är en felmarginal. Hur gamla är rören? Femtio? Sjuttio år?
Hundra.
Tror du att de gjordes för att klara guldflöde under tryck?
De håller!
-Vart förs guldet? Till ett avlopp? -Nej!
Det här är fint. Till Europas största dagvattenreservoar.
En dagvattenreservoar? Om det regnar, då?
Tänk om det ösregnar den dan. Den kollapsar!
Då är det ajöss med både planen och livet på grund av regn.
Det här är inte vetenskap, det är önsketänkande.
-Det är optimistisk vetenskap! -Vad pratar du om?
-Hoppfull vetenskap. -Säger vem?
Hjärnan bakom en stor kupp eller en barnhjärna?
Barnhjärnan.
Och det är jag stolt över.
-Jag är självaste Peter Pan. -Jag förstår.
Ingen släcker min glöd, varken du eller nån annan.
För bara genom avsiktlig omognad
kan man åstadkomma stordåd.
Sånt som mogna och seriösa personer aldrig kan åstadkomma.
De kommer inte ens på tanken, så förståndiga är de!
Och vad kan dem av oss som tänker luta sig emot?
Finns det något? För jag vill gärna kontrollera fakta.
Martín har tänkt på allt. Ner till minsta detalj.
Och han vill gärna dela det med dig.
Kom igen nu. Sätt fart!
Vattenhjulet sist. Okej, Darko? Vattenhjulet sist.
Benjamín, är du där?
Ja, fröken Lissabon.
Professorn är försvunnen.
Vänta nu lite.
Vad betyder "Professorn är försvunnen"?
Är han i Bermudatriangeln?
Hur kan jag veta det? Jag vet inte.
-Åt helvete… -Men nu måste vi fatta ett beslut.
Vad gör vi med guldet?
Ursäkta, men planerar du en omröstning?
För jag ger fan i demokrati.
Vi för ut guldet.
Inget snack om det.
Om du låter dem diskutera det, tar de till vapen.
Och jag börjar. Jävlas inte med mig. Vi känner varann.
Polisen väntar kanske där guldet kommer ut.
Polisen är inte i reservoaren. Planen ligger fast.
Då skulle vi begå det dummaste rånet i världshistorien.
Smälta 90 ton guld och ge det till polisen.
Jag sa att polisen inte är i reservoaren.
Guldet är inte värt nåt för oss här. Fattar du det, sötnos?
Vi håller guldet gisslan.
Lysande.
Vi erbjuder Tamayo vår gisslan och förhandlar.
Är det din stora plan? Är du ett jävla geni?
Ja, lille vän, jag är ett geni.
Och jag har maskiner där nere som bevisar det, så lugn.
Är det allt du tänker på? Att visa att din fantastiska plan funkar?
Ja, men även på att rädda era liv.
För det behöver vi föra ut guldet.
Palermo har rätt.
Det finns bara två personer där ute som kan avslöja hur vi ska föra ut guldet.
Professorn, som inte säger nåt, och Alicia Sierra.
Hon använder informationen till att förhandla och gå fri.
Men det blir svårt att förhandla med underrättelsetjänsten.
Den tar timmar.
Under den tiden hinner vi få ut guldet. Och det ska vi.
Den här kvinnan är både sexig och tuff.
Nu för vi ut guldet!
Nu för vi ut guldet.
I det ögonblicket väcktes Palermo glöd på nytt.
Senast hans ögon glödde på samma vis var fem år tidigare
när han väcktes mitt i natten.
Jag har berättat om planen.
Vad sa han?
Vi kan säga att han tyckte att den var
ett riktigt underverk.
Jag ska precisera mig.
Han sa att han aldrig hört nåt vackrare.
Jävlas inte med mig. Menar du det?
Martín…
Jag drog grundidén.
Nu vill han att du förklarar de tekniska detaljerna.
Det är din tur nu.
Du skojar.
Herregud, jag kan inte tro det.
Då ska vi se.
Hundtand? Skotskrutigt? Nåt som utstrålar intellekt.
Kanske lite för sofistikerat klockan tre på natten.
En stänk av genialitet vore bra, men välj nåt avslappnat.
För Palermo och Berlin innebar mognad samma sak,
att glöden slocknar.
Att man börjar närma sig livet med en viss bitter insikt.
Att mogna, liksom att bli gammal, är att gradvis överge sina drömmar.
Bogotá! I vattnet!
-Bogotá! -Va?
I vattnet!
Du behövde inte väcka honom nu. Det kunde ha väntat till i morgon.
Det bereder mig stort nöje att vara här.
Vad vill din nyfikenhet och skarpa intellekt veta? Säg mig.
Säg att vi smält om 90 ton guld till korn.
-Ja? -Sen, då?
Då sätts dykaren i vattnet igen, fast nu med två slangar.
När valvet är lika länsat som Tuthankamons grav
kopplar dykaren samman systemet.
Sen kan vi föra ut guldet.
-Hur? -Tänk dig valvet.
Dess 120 000 liter vatten blir vår drivkraft.
Genom det här svarta röret förs vattnet in i pumpen och blandas med guldet.
Våra 90 ton guldkorn kommer att flöda genom den röda slangen,
smidigt, mot dräneringssystemet.
-Slangdiametern? -12,7 millimeter.
Då räcker inte trycket för att föra ut guldet med slangen.
Precis.
Tills vidare kommer guldet att sova sött i dräneringsrören.
Det riktiga trycket…
…kommer lite senare.
Vi kommer att öppna alla dörrar.
Vi är beredda att använda kraft och tillåter inte…
Grupp Delta går in.
Vad gör du?
Vi ska gömma oss.
Framåt! Sätt fart!
Framåt!
Armén. Öppna dörren, tack.
Skynda dig.
Öppna dörren!
Det är armén! Öppna!
Öppna dörren!
Öppna dörren! Det är armén!
Öppna dörren!
Hämta portvakten.
Öppna!
-Öppna! -Skynda dig.
Vad står på?
-Det är ingen hemma. De är bortresta. -Öppna ändå.
Var beredda.
-Det var fel, 2A… -Kom igen, skynda dig.
Sånt här tar tid. Det är inte så lätt.
Nu.
Kom, lilla vän.
Vet du inte vilken det är?
Ner.
Grupp Delta går in.
Grupp Alfa i position.
Grupp Bravo här, första våningen säkrad.
Tomt!
Grupp Delta, skicka portvakten till våning tre.
Sovrummet är tomt. Vi går.
Allt i sin ordning. Vi går.
De har gått.
Mina herrar! I dag går vi till rånhistorien!
Sätt fart! Nu skriver vi historia ihop!
-Jobba! -Kom igen!
Här börjar nästa fas.
-Nu ska vi flytta det sovande guldet. -Det kommer att orsaka stora stopp.
Därför har vi en pump till, den vi stal i Norge.
Koppla in pumpen!
Nu, mina herrar!
Är hon inte vacker? Jag älskar henne.
Den är ett tekniskt under med en effekt på 5 300 kilowatt.
Det innebär att vi flyttar guldet med 3,25 meter i sekunden. Vansinne!
Det finns ett problem.
-Nu undrar han vad som händer med… -Tryckförlusten friktionen orsakar.
Darcy-Weisbachs ekvation. Jag har mätt på millimetern.
-Det enda problemet… -Är för högt tryck.
Öppna ventilerna!
Pumpen har en tryckregulator. Vi styr det själva.
Jag aktiverar pumpen. Pumpen drar i gång och pressar ut guldet.
Och 91 minuter och 37 sekunder senare
har vårt stöldgods färdats de 17 874 metrarna mellan guldvalvet
och punkt B, i dagligt tal känd som "reservoaren".
Och där kommer manna att regna från himlen.
Är jag galen? Eller den enda som fattar?
Bogotá! Tryck!
Tretusen kilopascal!
Tretusenfemhundra.
Nu kör vi, vännen.
Fyratusen!
Kom igen, min skatt.
-Kom igen, för guds skull! -Fyratusenfemhundra!
Femtusen! Nu!
Inget än.
Lugn, det är några sekunder kvar. Oroa dig inte.
Det närmar sig.
Tio.
Nio.
Åtta.
Sju.
Sex.
Fem.
Fyra.
Tre.
Två.
Ett.
Nu!
-Benjamín, hör du mig? -Inget än.
Jag upprepar, inget än. Det är kanske ett räknefel.
Jävla helvete!
Vetenskap är inte bara siffror och uträkningar.
Det krävs förtröstan.
Och lite kärlek.
Kom igen, hjärtat. Det handlar inte bara om guldet.
Det är alla nätter vi planerade det här ihop.
Hur vi timme efter timme
satt och stötte samma problem.
Glädjen och euforin de dagar vi hittade lösningarna.
Det var mitt livs bästa stunder. Jag ber dig.
Låt inte allt vara ett misstag.
Låt inte allt vara en illusion. Jag bönfaller dig.
Snälla, hjärtat. Snälla, sätt fart, för helvete.
Kom igen, för fan. Du klarar det. Kom igen, för guds skull.
Kom igen!
Det kommer!
Guldet kommer!
-Vi klarade det! -Ja!
Hämta vattenhjulet, killar!
Börja göra tackor.
Sätt fart! Nu gör vi guldtackor!
Vi lyckades, Tokyo.
Vi lyckades.
Med en hastighet av 55 200 liter vatten och guld per minut.
Det är poesi. Ren poesi.
Hur var duschen?
Synd att de inte har herrkläder. Visst, Victoria?
När åt du senast?
Vilken dag är det?
Jag försöker laga nåt varmt.
Det här är kaktusvråken, en rovfågel, en expertjägare.
Så fort den upptäcker ett byte dyker den med högsta hastighet.
Det här gör dig gott.
Jag minns inte när nån senast pysslade om mig.
Jo, förresten.
Min man.
Jag grät inte på hans begravning.
När jag torterade Aníbal Cortés kände jag inget.
Inget.
De förstörde min karriär. Ändå inget.
Allt jag har gjort är…
…att jaga dig.
Jag kände inte av illamåendet. Eller utmattningen.
För jag…
För om jag bara fick fast dig fort nog…
…skulle inte sorgen nå ikapp.
Och se nu.
Här sitter vi.
Kan vi…
…låtsas att du är en vän som tittade förbi för att laga mat och se bebisen?
Det här kan vara vår sista normala dag på 25 år.
Vi låtsas att polisen inte är utanför.
Vi äter och du ställer fåniga frågor om flickan tills hon somnar,
medan vi ser på tv.
Går det bra?
Självklart.
Missförstå mig inte.
Jag är inte din vän.
Det blir jag aldrig.
Jag blir aldrig din vän.
Jag ser oss som ett konvenansäktenskap.
Nåt sånt.
Ät.
Det är gott. Tack.
Säg nåt.
De här senaste timmarna…
…har jag mist två personer…
…som var mycket viktiga.
Inte för planen, inte för rånet.
De var viktiga för mig.
I mitt liv.
Och jag tänker inte låta…
…nån mer gå under…
…för det här rånet.
Jag låter dig inte falla.
Okej.
Så…
Det är bäst att du vänjer dig vid såna här situationer.
Jag tänker inte låta Victoria växa upp i ett kvinnofängelse.
Och jag tänker inte gripa dig.
Det låter bra.
Likt en velociraptor jagar den sitt byte på marken.
Sergio…
Du behöver nya skor.
Känguruspringmusen springer för livet, men fågelungarna…
Benet måste rekonstrueras och fästas i en titanplatta.
-Du behöver narkos. -Va?
Aldrig. Jag tänker inte sova.
Från midjan och upp är jag en väktare.
Från midjan och ner är jag patient.
Gör ditt jobb, doktorn. Jag fixar det.
Lägg en epidural.
Han blir invalid.
De skrämmer folk.
Om vi hamnar i fängelse är det inte så dumt att skrämma folk.
Ärligt talat, kan jag inte föreställa mig hur det är i ett fängelse.
I en cell? En cell är en fruktansvärd upplevelse.
Hemsk.
Men jag tror inte att det värsta är att förlora friheten.
Det är avsaknaden av ömhet.
Jag vet inte. Fysisk beröring, viljan att krama sin dotter.
Eller önskan om att ens mamma kramar en, och så är de inte där.
Sen har vi Sergio.
När jag äntligen har hittat nåt som funkar…
Herregud.
Tjugofem år i fängelse raderar ut allt.
För inget förhållande kan överleva den separationen.
Eller så kan man ägna 25 år åt att tänka att inget kommer att förändras,
och när man äntligen får vara med och kyssa den personen, inser man
hur lång tid som har gått.
Att man har ägnat åratal åt att idealisera nåt som inte…
Som inte finns, inte existerar.
Jag har kysst Denver.
Jag berättar det för att det inte betydde nåt.
Jag skulle inte ha gjort det, men jag kunde inte låta bli.
Jag har varit besatt av honom i åratal. I dag insåg jag att det inte är nåt.
Du…
Har du nåt mot stress?
Nåt antipsykotiskt vore bättre.
Jag har passerat servicegångarna. Jag är i korsningen.
Sväng vänster.
Luckan sitter till vänster om tjugo meter.
Varenda guldtacka ska märkas.
Går nersmältningen bra?
Visst har vi kul?
Hoppla! Full fart!
Fort! Kom igen. Jobba, killar! Jobba!
Det första partiet tackor är på gång.
Perfekt. Vi är nästan klara här.
-För guds skull, sätt fart! -Du…
-Är Lissabon singel? -Va?
Har Lissabon nån på utsidan?
Varför undrar du?
-Jag såg henne få Rio dit hon ville och… -Och vadå?
Tuffa brudar som hon är hetare än smältugnen.
Tja, hon har ett jävligt rubbat förhållande bakom sig.
Nån måste ge henne tron på männen tillbaka.
Ja, du måste bara stöta på henne, men aggressivt.
Hon är en stark kvinna. Inga halvmesyrer nu.
Gå inte på promenad i parken.
-Precis. -Fattar du?
Av med handskarna, inget mesande, kniven mellan tänderna.
Om jag får råda dig…
Kyss henne hett så fort du får chansen.
I en hiss, på badrummet, var som helst. Stackarn satt nyss i fängelse.
Förstår du vad jag säger? Gör du det? Ingen nåd.
Vad är det med dig?
Det är så…
Jag har varit otrogen mot min fru.
Med en gisslan?
Med Manila.
Gick ni hela vägen?
Jag gick inte hela vägen, men jag kysste henne på munnen.
Jag började.
I stundens hetta. Än sen?
Sätt fart, killar. Dags att glänsa!
Vadå, "än sen"?
Några sekunder senare kysste jag Stockholm likadant.
Den enas saliv i den andras mun.
Hon tar morfin för att klara sin PTSD, och jag är ett svin.
Jag vet inte hur jag ska säga det.
Sakta i backarna.
Aldrig nånsin i hela ditt jävla liv
erkänner du nån otrohet.
Särskilt inte en halvtimme efter du var otrogen.
Har du skuldkänslor, så tar du itu med dem.
Tänk inte med kuken nästa gång. Du håller tyst.
Även om hon kommer på dig naken i sängen med en annan.
Säg att hon hallucinerar.
Nu håller du tyst.
Se på mig.
När du en gång har erkänt är det skrivet i sten.
Som ett erkännande för polisen.
Och då, min vän,
kan inget reparera skadan.
Flickan.
Min älskling.
Sergio?
-Vad gör du? -Jag hittade en mobil.
Den laddas och har två staplar.
Den är lite gammal, men den duger.
INKOMMANDE SAMTAL
Hallå?
-Vem är du? -Jag heter Shakir.
Professorns Asiensupport.
Milda makaroner. Jag heter Benjamín.
-Jag kopplar fram dig. -Ja, så klart.
-Professorn. -Hör på.
-Tiden rinner ut. Ring serberna. -De är här.
De fick komma hit och bevaka utsidan.
Utmärkt, Benjamín.
Jag fick ansvaret och löser saker efterhand.
Jag gör mitt bästa.
I så fall har du ett uppdrag nu.
Marseille, kom. Vi har ett uppdrag. Informera serberna.
Kom, Boris. Hämta cirkelsågarna,
de termiska lansarna, svetsmaskinen, moppar och några pistoler.
Ni andra fortsätter att göra tackor som om ni inte hade nån morgondag.
Jobba!
Hoppa ut och byt om.
Innerst inne var Berlin och Professorn mycket lika.
Båda skapade planer baserade på en mäktig faktor:
Spänning.
Stanna där.
För Professorn var "spänning" att klä det spektakulära
i normalitetens kostym.
En sopbil.
För Berlin innebar "spänning" att tro att det omöjliga var möjligt.
Han trodde det inte själv, men Professorn var som sin bror.
För bara barnets fantasi
låter en leka kurragömma på soldatfyllda gator.
En sopbil begär tillstånd att passera kontrollpunkt 1-2-6.
Berlins Peter Pan-stolthet präglade den viktigaste flykten av alla…
Passage godkänd.
…en allt eller inget-chansning under ett magiskt ögonblick.
Precis som när de upptäckte att rånet var tekniskt möjligt.
Som om de visste hur man flög till Mars, men inte hur man återvände.
Men de firade med en entusiasm man bara ser hos barn.
Ett, två, tre…
Kurragömma.
Det var så det gick till.
I ett ögonblick av total normalitet.
Sopbilen svalde soporna.
Men det var större än så.
Professorn.
Rånets hjärna återtog sin ledarplats med ett nytt snille vid sin sida.
Men framför allt…
Professorn insåg att den glöd för kuppen
som han fått från sin bror hade smittat av sig på hela gänget.
När han hade varit nere för räkning, när han låg på ringens matta…
Du ska få se.
-Vi har gjort vårt bästa. -Utmärkt.
…hade maskineriet snurrat på.
Guldet hade förts ut,
och smältugnen på utsidan gick varm.
Drömmen levde starkare än nånsin.
De lyckades.
Palermo, de lyckades.
Vi har ett gjuteri i vattenreservoaren.
Så klart att det är ute, bror!
Är det inte det vackraste du nånsin sett?
Det regnar guld.
Det regnar guld!
För dig, Andrés.
Med en så kraftfull pump hör de utsugsljuden eller pumpandet.
De inser snart att vi använder rörsystemet.
-Varför väntar inte polisen i andra änden? -En mycket bra fråga.
Men vi har svaret även på den.
Och svaret är skillnaden mellan en ekobrottsling och oss.
Skillnaden mellan att vara bra eller ett geni.
Och vi strävar efter genialitet.
Undertexter: Jessika Johansson