EN NETFLIX-SERIE
Godaften.
-Godaften, tak. -Godaften.
Se, de har hummersalat.
Vi skal spise som konger, min skat.
Andrés, vi må tale sammen.
Det lyder ikke godt. Det er sådan, alle brud begynder.
Det ved jeg.
Jeg prøvede at finde det bedste tidspunkt. Men det kommer aldrig.
Skyldes det min sygdom?
Hey, min elskede.
Min elskede, det er den bedste grund til at blive sammen.
Forstår du? Vi bliver ikke tynget af "til vores dages ende".
Det trækker veksler på ethvert forhold. Vores kærlighed er bare for nydelse.
Fordi det er levende, let, kortvarigt.
Det rene håb. Ved du hvorfor?
Fordi at elske en, der er dødssyg, åbner døren for den næste kærlighed.
Det er som en dejlig rejse rundt i det gamle Europa.
Først tager man til Rom, så Wien…
Kan du ikke lide Wien? Intet problem. Så til Istanbul.
Lad mig gøre det nemt.
Lad os sige, vores forhold har ændret sig. At vi engang havde store drømme.
Vi ville besøge Grønland og se nordlyset. Men efter de californiske vingårde
kom Madrid.
Her er vi stadig.
Du talte om at stjæle den spanske guldreserve.
Og vi rejser fra by til by. Og laver hvad?
Vi stjæler et par diamanter her, nogle vikingeguld-bægre der.
Det er ikke nemt at fastholde fascinationen.
Alle giver alt under jagten.
Så du vil skilles.
Ja.
Kan jeg tage imod en bestilling?
Ikke endnu. Fyld ikke op til hende. Jeg skal vist drikke vinen her alene.
Jeg vil bare vide én ting. En lille ting. Må jeg spørge?
Er der en anden?
Gør det ikke sværere.
Nej. Jeg kan ikke tro det.
Er det dine sidste ord til mig?
Jeg har brugt hele mit liv på at jage noget oprigtigt.
Hvert sekund af mit liv, hvert et valg.
Jeg sidder tilbage med to af de mest fortærskede sætninger i filmhistorien?
"Vi må tale sammen" og "gør det ikke sværere"?
Følg den bil.
Stop her.
Vi løber tør for vand.
Regnvandsbassinet her.
Vandmængden svinger.
Sådan! De sidste guldklumper er kommet ud!
Det er overstået!
Vi gjorde det!
Oberst. Bag motorlyden hørte jeg lige en høj sugelyd.
Sagde du sugelyd? Hvad snakker du om?
Det lyder som vand der bliver suget ud, men på steroider.
De suger vand ud. I massevis.
Nej…
Spil det igen. Rens signalet mest muligt.
Det lyder som vand, der bliver suget ud.
Jeg tror, de har tømt bankboksen.
Har de fået guldet ud?
Jeg ved ikke. Måske.
I sagde, det var umuligt.
Det var umuligt med bankens pumpe. Den er ikke stærk nok til at få guldet ud.
Medmindre det er reduceret til småstykker.
Selv da kan de næppe flytte 90 tons.
Du aner ikke, hvad de er i stand til.
De pumper guldet ud! Sig, hvor det skal hen! Find ud af det!
Professor?
Til forelæsningerne sagde du aldrig, det ville være så svært at få guldet ud.
Jeg sagde heller ikke, det var nemt.
Ellers var jeg ikke det kriminelle geni, du teenage-forelskede dig i.
Du er så fjollet.
Slut herfra.
Det lader til, at det er ved at være slut.
Ja.
Når vi kommer ud…
…køber jeg en motorcykel og får et røvformet sæde til den.
Jeg vil køre verden rundt.
Lyder godt.
Hvad foretrækker du, strand eller pool?
Stranden?
Badedragt eller bikini?
Er det her et damebladsinterview?
Vi sludrer bare.
Men hvis du har lyst,
inviterer jeg dig ud. Og gør interviewet færdigt.
Omfavnelserne var ikke kun en fejring af triumfen
eller en dybtfølt hyldest til dem, der faldt undervejs.
Det var en håndfuld ubetydelige menneskers oprør,
der havde formået at transportere 90 tons guld gennem et rør.
Det havde sendt et budskab om håb ud til hele verden.
"Det umulige er muligt."
Men angrebet var ikke slut.
Og vi ville få brug for enorme mængder af det håb
i kuppets følgende timer.
Forude ventede det hårdeste realitetstjek, vi havde kunnet forestille os.
Jeg hørte, vi fik guldet ud.
Jeg kyssede Manila.
Det er faktisk ikke så vigtigt.
Det vigtige er, at jeg er forvirret.
Jeg tror, jeg har mere til fælles med hende end med dig.
Ved du, hvad jeg lavede i Indonesien?
Jeg sagde, jeg skulle købe træ, men festede så i to dage.
Jeg gjorde det i skjul, fordi mine ønsker føltes forkerte.
Jeg ved det ikke. At være sammen med Manila
mindede mig om, at jeg ikke er forkert.
Vil du ikke sige noget?
Jeg vil hellere tale senere.
Jeg har en slem hovedpine.
Jeg vil hellere hvile mig.
Alene.
Helt sikkert.
De fører det gennem det vand, der oversvømmer boksen.
Alt vandet samles i to naturlige afløb, der føres til et andet vandløb sydpå.
Forpulede røvhuller.
De bruger ikke afløbet eller kloakken. De pumper guldet langt væk ad vandløbet.
De må have medbragt en stærkere pumpe.
For at få 90 tons guld gennem 25 kilometer kanaler
skal de mindst bruge en olieledningspumpe.
Find Suarez. Vi må finkæmme vandet. Og giv mig rørkortene.
Jeg vil vide, hvor de kanaler går, hvor de ender, alt.
Vi indleder et angreb.
Hvad så nu?
Nu sætter vi vagthold op og netter os. Hvordan lyder det?
Og venter på Professoren.
Hvor modtager de guldet?
Disse kanaler fører til mange fabrikker, rensningsanlæg,
hydraulikanlæg, regnvandsbassiner…
Vi må tjekke hvert eneste.
Jeg vil have soldater, der kæmmer hver centimeter vand i de rør.
Der er over 5,000 soldater ved banken
og på operation Cage for at finde Professoren.
-Hvor mange betjente kan vi regne med? -Omkring 480 enheder.
Og dine mænd, Suarez. Alle mand til vandløbet!
Afsted! Konstant kommunikation.
METRO DEN SPANSKE NATIONALBANK
Kom så!
Der er ikke megen bevægelse udenfor. Bare nogle køretøjer på vej væk.
Jeg tror, det stilner af.
Politiet leder stadig efter mig i Madrid. Få noget søvn.
Arteche, er du der?
Hvad sker der?
Giv mig lidt tid.
Okay, modtaget.
Stockholm…
Stockholm. Det er Tokyo.
Jeg er her.
Hvad sker der? Mónica! Mónica!
Hvad er der galt?
Jeg er ved at blive skør. Jeg så Arturo. Han taler til mig.
Og Tokyo er i køkkenelevatoren.
Det er okay.
Jeg tror, jeg har en psykose.
Jeg ser ting og skyder på dem. Jeg er farlig. Jeg må ud.
-Jeg skal se en læge. -Du kan ikke gå.
Denver, jeg overgiver mig. Jeg vil ud. Jeg dræbte dig næsten.
-Jeg er farlig. -Hør her.
Jeg har en idé.
Jeg låser dig inde i bankboksen.
-Nej. -Du kan ikke såre nogen.
-Jeg må ud. -Jeg tager mig af dig.
Jeg passer på dig. Hvis det fortsætter, får jeg dig ud.
Okay?
Okay.
Suarez, tjek alle kanaler.
Din enhed kører til rensningsanlægget. Resten fortsætter sydpå.
DEN SPANSKE NATIONALBANK
SANTA JUSTA REGNVANDSBASSIN
Jeg skulle ikke have sagt det. Jeg ved ikke, hvorfor jeg nævnte Manila.
Nej, Denver.
Det, du sagde, gjorde ondt, men på en måde er jeg glad.
Det er det mest ærlige, du har sagt til mig i lang tid.
Og tænk ikke på Manila. Jeg vidste det allerede.
Vidste du det?
Hun sagde det.
Jeg vidste også det med Indonesien. Det gættede jeg.
Hvorfor lod du mig lyve?
Det var nok nemmere at acceptere, at du havde brug for at flygte,
end at spørge dig, om vores liv sammen
kedede dig, hvis nu du sagde ja, Denver.
For jeg elskede vores liv sammen.
Meget.
Også mig.
Hvorfor løj du så?
Det ved jeg ikke.
Jeg ved ikke…
Jeg frygtede nok, at min far havde ret.
Han sagde altid, at jeg ikke var god nok til dig.
At jeg ikke var på højde med dig.
Han havde ret.
Hvem gider en fyr, der har brug for at tage på klub 60 kilometer væk
for at feste og blive høj, lave ballade og slås med tilfældige fyre?
Jeg var bange for at vise den side af mig.
Bæstet.
Jeg frygtede, du ville gå.
-Er de her? -Ja.
Ektoplasmerne?
Det er ikke sjovt.
-Jeg spøgte ikke. -Nej.
-Ved du, hvad der nager mig? -Hvad?
Arturo. Han er så irriterende.
Han er så irriterende, at han gav dig en psykose.
Jeg ved, de er ægte, fordi posttraumatisk stress under et kup…
Psykose. Okay.
Men hvorfor prøver du ikke at have nogle positive syner?
-Hvad skal jeg se? -Noget, der får dig til at smile.
Ting, der ikke får dig til at pløkke løs. Du dræbte mig næsten.
Ved du, hvad jeg gerne vil se?
Hvad?
Dig.
På en af de klubber, hvor du danser amok.
-Du ville ikke kunne lide det. -Jo.
Hvad med dig?
-Hvad med mig? -Dans.
-Her? -Ja.
-Nej. -Jo, dans for mig.
-Nej. -Hvorfor ikke?
Se mig lige, møgbeskidt og i rød kedeldragt.
Det kan jeg ordne.
Du vil elske det.
Oberst, Suarez her.
Vi nærmer os rensningsanlægget.
Kom så. Vær opmærksomme, og ingen tøven.
Oberst, vi går under jorden.
Politiet!
Politiet! Alle ned på jorden!
Her er clearet, oberst.
Næste sted.
Hydraulik-dæmningen. Jeg gentager, hydraulik-dæmningen.
Hvad?
Åh gud.
Jeg desarmerer de sidste sprængstoffer.
Modtaget. Hold mig underrettet.
Enhed 2 nærmer sig hydraulikdæmningen.
Afsted.
Enhed 2 går ind i dæmningen.
Pas på forgreningerne.
-Modtaget. -Modtaget.
Nu.
Holdt, politiet! Ned på jorden!
Hænderne op!
Der er to mistænkte på nært hold.
-Hvad sker der? -Stop!
Rør dig ikke! Ned!
Det er ikke dem.
Pis!
Næste sted.
SANTA JUSTA REGNVANDSBASSIN
-Skål! For de 90 tons. -For de 90 tons, skat.
Gutter,
giv mig et bynavn.
Så sent i forløbet?
Hvad nu,
hvis det går galt, og vi bliver anholdt?
Hvad vil de sige på tv? "De har anholdt Palermo, Rio,
Manila, Bogotá
og Matías Caño." Jeg lyder som praktikant.
Har du tænkt på et navn?
Pamplona.
Godt valg. Det perfekte navn til en skurk som dig.
Hvorfor ikke "Pamplona"?
Find et stærkere navn. Noget mindeværdigt, der kan siges i ét.
Rio.
Skat, Manila er eksotisk, sexet, burlesk…
-"Sydney." -"Palermo."
Palermo er taget.
-"Marrakesh." -"Charbonier."
Har I været i Pamplona?
Den vildeste festival i verden afholdes der: Sanfermines.
Selv japanerne løber med tyrene.
Hemingway skrev en roman, der bliver læst i skolen i USA.
Kender I titlen på den?
-Nej. -Og solen går sin gang. Det hedder den!
Vil I feste til solopgang? Så tag til Sanfermines.
-Fint, så bliver det Pamplona! -For Pamplona!
-For Pamplona. -Kom så.
-Det er Pamplona. -Nemlig.
-Intet problem. -For Pamplona.
Bare rolig, Tatiana er bare oppe på sit værelse.
Godaften.
Jeg tager en negroni, tak.
Ved du, hvad elegance er?
Se lige der.
Når man ser sådan en smart, velklædt fyr, tænker man:
"Hans kone gad jeg godt kneppe"
uden at have set hende.
Fordi man er helt sikker på, at den kvinde er fantastisk.
Og derfor gik du i seng med min kone.
Selvom det burde være dig, der forførte kvinden.
Det burde ikke være din far, der forførte kvinder på dine vegne.
Jeg kunne ikke lade være.
Jeg ville ønske, det var mig, der havde fortalt dig om det, men…
Jeg kunne ikke lade være, far. Undskyld.
Siden hvornår?
Der er gået to uger.
Tre.
Tre uger.
Så det, vi havde, var ikke solidt nok
til at modstå en flygtig elsker.
En flygtig elsker? Seriøst, far?
En flygtig elsker?
Måske er Tatiana forelsket i mig.
Den mulighed overvejede du ikke. Jeg er virkelig forelsket i hende, far.
Virkelig.
Det lyder sært, men det er en sand kærlighedshistorie.
Det var skæbnen.
Se lige der.
Det er første gang, jeg føler, at du står mål med mig.
Jeg var også gået efter min fars kone, hvis jeg faldt for hende.
Jeg ville ikke have betænkt mig.
Jeg havde brudt familiens hellige bånd
og respekt for at tilfredsstille min egen kærlighed.
Og i det lys er jeg
meget stolt af dig.
Se, hvem der kommer.
Jeg indrømmer, han er bedre.
En attraktiv,
intelligent, ambitiøs og skruppelløs ung mand ligesom sin far.
Og han er åbenbart sund.
Den eneste ulempe er, at du mangler et par år
for at have optjent enkepension og med al sandsynlighed en enorm arv.
Vi havde det så sjovt.
Held og lykke.
Gå med fred.
Det var den eneste gang, Berlin røg i fængsel.
Anholdt for hærværk.
Og alt det for et knust hjerte.
Han lod dem fange sig.
Han fik også et par måneder for fingeraftryk,
der blev fundet ved et andet røveri.
Men han var ligeglad med fængslet,
for hans hjerte var knust.
Santa Justa regnvandsbassin.
Det er der, de er, ved Santa Justa regnvandsbassin.
Bronzeenhed til Tamayo. Vi nærmer os udgangen.
Oberst, Suarez her.
Vi nærmer os regnvandsbassinet.
Kom så! Den må være her! Denne gang klarer vi den!
Politiet!
De kommer!
Tag jeres våben!
De kommer!
Tag våbnene, for fanden.
Professor, søg ly. Tag pistolen.
Tag pistolen.
Tag pistolen!
Professor! Hvad er der? Vågn op!
-De kommer! Tag pistolen! -Nej.
Nej, smid pistolen.
Smid jeres våben!
-Det er bare fire biler. Vi klarer dem. -Nej. Det starter med fire biler.
Så er det ti, så 50, så hæren. Fatter I det ikke?
De fandt ud af, vi er her. Vi kan ikke gøre noget.
De ved, vi er her. Vi kan intet gøre.
Intet, Benjamin! Hører du mig? Smid dem.
Hørte I mig ikke? Smid våbnene!
Lad os forsvare os!
Nej.
-Gør det ikke, Marseille. -Flyt dig.
Jeg overgav mig ikke, da de anholdt Lissabon.
Heller ikke, da hæren gik ind i banken,
eller da Gandía dræbte Nairobi!
-Det gør du nu. -Nej.
Det er en ordre!
Sergio, de dræbte Tokyo!
Marseille, hør på mig.
-Jeg vil ikke være skyld i en massakre. -Nej.
Folk skal ikke dø for noget, der er tabt.
Nej!
Vi har tabt.
Vi har allerede tabt.
Stop! Ned på jorden!
Ned på jorden!
Rør jer ikke!
Jeg er lige blevet løsladt.
Du kom for at hente mig, bragte mig hertil,
og har ikke sagt et kvæk i 157 kilometer.
Spørg mig nu om, hvad du vil vide.
Måske blev jeg voldtaget i badet.
Eller måske fik jeg mors navn tatoveret på armen.
Du lod dem fange dig.
Du har gennemført 27 kup i Europa,
men den dag smadrede du en cocktailbar i Madrid og lod dem fange dig.
Negronien var skrækkelig, jeg kunne ikke tillade det.
Tabet af min søn knuste mit hjerte.
Jeg kunne godt forstå, at min kone forrådte mig.
Eller min kompagnon. Selv min søn.
Men jeg mistede ham,
lige da jeg besluttede at indrømme,
at han eksisterede for første gang.
Sådan en fiasko rammer kun en,
når noget i ens liv ikke er, som det burde være.
Men det er fiaskoerne…
…der definerer en mand.
Nogle opfører sig fejt.
Nogle accepterer det.
Andre gør oprør mod det,
men uden værdighed.
Og andre
kan ikke lade være med at ødelægge alt
for at kunne få et andet liv.
Jeg sværger…
…jeg er fast besluttet på at få det meste ud af hvert sekund, jeg har tilbage.
Af den grund vil jeg nu hjælpe dig…
…med at gennemføre dit livs kup.
Inden jeg dør, skal vi to røve den spanske nationalbank.
Gud!
Lillebror!
Gud!
Hvor lang tid får vi?
Tusind år.
-Hvor længe har vi været her? -Tyve minutter.
De skulle have taget os i politiets varetægt.
Netop.
De venter på retsmedicin.
Vi hører kun politisirener.
Vi hører walkie-talkierne, men ikke bilerne.
Hvorfor hører vi ikke flere biler?
Hvorfor venter politiet ikke på os?
-Det er et godt spørgsmål. -Udmærket.
Men vi har også svaret.
Ja, vi får guldet ud gennem det ene sted, vi kan, men
ikke i den retning, politiet tror.
Det er en spildevandstank.
Suarez, fang dem! De er derinde!
-Politiet! -Vi har dem!
Regnvandsbassinet er tomt.
Det er løgn.
Logisk set bør vi udnytte den lave flodskråning
og få guldet ud på den måde. Men det ville være for nemt.
Det er sidste sted, kanalerne ender. Jeg forstår det ikke!
Hvad sker der?
Så udnytter vi vores pumpes 5,000 kilowatt
til at skubbe guldet næsten 18 kilometer mod strømmen.
Vi får guldet op ad floden til regnvandsbassinet som brunstige laks.
Det er der ingen, der forventer.
Vi har finkæmmet 25 kilometer rør og ikke fundet noget.
Hverken politiet, Efterretningstjenesten eller det nationale forskningsråd.
Ingen.
Halvfems tons guld kan umuligt forsvinde.
De fik det ikke ud på den måde. Pis!
Hvor er det så? De kunne ikke få det ud på andre måder!
Fortæl mig så, hvor det forpulede guld er!
SPANIENS NATIONALBANK
LOS MIGUELES REGNVANDSBASSIN
Hvad laver du?
Mit barn! Det er mit barn!
Pis!
Spark!
Victoria.
Vores guld er blevet stjålet.
-Vi gjorde det! -Vi gjorde det!
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil