A NETFLIX SOROZATA
Jó estét kívánok!
- Jó estét! Köszönöm. - Jó estét!
Nézd! Van homár thermidor.
Királyi vacsorát fogunk elkölteni, szerelmem.
Andrés, beszélnünk kell.
Nem tetszik ez a mondat. Ezzel kezdődik minden szakítás.
Tudom.
Kerestem a legalkalmasabb pillanatot, de azt hiszem, nincs ilyen.
Ugye nem a betegségem miatt?
Szerelmem!
Szerelmem,
hiszen ez a legjobb ok arra, hogy együtt maradjunk.
Nem látod? Nem nyomja a vállunkat, hogy örökre együtt kell lennünk.
Az minden kapcsolatot tönkretesz.
A mi szerelmünk színtiszta élvezet.
Mert pezsgő, könnyed, mulandó.
Sőt, reményteli. Tudod, miért?
Mert
ha egy halálos beteget szeretsz, az megnyitja az utat az új szerelemnek.
Olyan, mint azok a csodás utazások a vén Európában:
először elmész Rómába, majd Bécsbe…
Bécs nem tetszik? Semmi gond. Mész majd Isztambulba is.
És ha megkönnyítem a dolgod? Mondjuk, hogy megváltozott a kapcsolatunk!
Korábban nagy álmaink voltak.
Látni akartuk Grönlandot, az északi fényt, de a kaliforniai szőlőültetvények után
jött Madrid.
És itt vagyunk.
Régen el akartad lopni a spanyol aranytartalékot.
És most városról városra járunk. Mit csinálunk?
Lopunk egy kis gyémántot itt,
néhány viking aranykelyhet ott…
Nem könnyű fenntartani a kezdeti lelkesedést.
A hódítás során mindenki mindent belead.
Szóval el akarsz válni.
Igen.
Eldöntötték már, mit rendelnek?
Még nem. Ne töltsön a hölgynek! Úgy tűnik, egyedül fogom meginni a bort.
Csak egy dolgot szeretnék tudni.
Csak egy semmiség. Megkérdezhetem?
Van valaki más?
Ne nehezítsd meg!
Ne! Ugyan már, nem hiszem el!
Ezzel akarod lezárni?
Egész életemben valami őszintét kerestem.
Minden pillanatban, minden döntésem során,
erre most a filmtörténelem két legelcsépeltebb mondatával hagysz itt?
„Beszélnünk kell” és „ne nehezítsd meg”?
Kövesse azt az autót!
Álljon meg itt!
Lassan elfogy a víz.
Itt a vízgyűjtő.
A vízmennyiség ingadozik.
Ennyi! Épp most jöttek ki az utolsó rögök!
Kész!
Megcsináltuk!
Ezredes!
A motorhang mellett hangos szívózajt is hallottam.
Azt mondtad, „szívózaj”? Mi a francról beszélsz?
Olyan, mintha a víz lefolyna a lefolyón, de nagyon hangosan.
Vizet szívnak ki. Sok liter vizet.
Ne…
Játszd le újra, és tisztítsd meg a jelet!
Tényleg olyan, mintha vizet szívnának.
Szerintem kiürítették a páncéltermet.
És kivitték az aranyat?
Nem tudom, de lehetséges.
A másik mérnökkel azt mondták, ez lehetetlen.
A bank szivattyújával lehetetlen.
Nem elég erős az arany kiszívásához.
Csak ha mikroméretű darabokra bontják le.
És még így is kétlem, hogy 90 tonnát mozgatni bírnának.
Nem tudja, mire képesek ezek a szemetek!
Kiszivattyúzzák az aranyat! Mondja meg, hol viszik ki! Találja meg!
Professzor?
Az órákon sosem mondta, hogy ilyen kurvára nehéz lesz
kivinni az aranyat.
Azt sem, hogy könnyű lesz.
Különben nem lennék az a bűnözőzseni, akibe belezúgtál, mint egy tinilány.
De bolond vagy!
Vétel vége.
Úgy tűnik, ennek lassan vége, mi?
Igen.
Amikor kijutunk innen…
veszek egy motort, és jól kikoptatom az ülését.
Körbeutazom vele a világot.
Jól hangzik.
Mit választana? Tengerpart vagy medence?
Tengerpart?
Fürdőruha vagy bikini?
Ez valami teszt a Cosmopolitanból?
Csak csevegek.
De ha akarja, amikor kijutunk innen,
meghívom egy italra.
És kitöltjük a tesztet.
Azok az ölelések nem csak győzelmi ünneplést takartak,
sem tisztelgést az út során elesettek előtt.
Egy maroknyi jelentéktelen ember lármája volt,
akik képesek voltak kivinni 90 tonna aranyat egy csövön keresztül.
A remény üzenetét közvetítettük a világnak.
„El lehet érni a lehetetlent.”
De a roham még nem ért véget.
És rengeteg reményre volt szükségünk
a rablás következő óráiban.
Előttünk állt még, hogy úgy szembesüljünk a valósággal, mint még soha.
Hallom, kivittük az aranyat.
Megcsókoltam Manilát.
Igazából nem ez a fontos.
Az a fontos, hogy összezavarodtam.
Szerintem több a közös bennem és Manilában, mint bennünk.
Tudod, mit csináltam Indonéziában?
Azt mondtam, elmegyek fáért, de valójában két napig buliztam.
Titkoltam, mert azt hittem, minden, amit akartam, rossz.
Nem tudom.
Az, hogy újra találkoztam Manilával,
ráébresztett arra, hogy nem vagyok rossz.
Nem mondasz semmit?
Ezt inkább később beszélném meg.
Szörnyen fáj a fejem,
és inkább pihennék.
Egyedül.
Rendben.
Biztos a páncéltermet elárasztó vízelvezetőn át viszik ki.
Az a víz két természetes patakba ömlik,
majd lefolyik egy másik vízelvezetőbe délen.
A jó kurva anyjukat!
Nem a lefolyón vagy a csatornán át akarták kivinni.
Távolról szivattyúzzák az aranyat a vízelvezetőn át.
Biztosan van egy erősebb szivattyújuk.
Ahhoz, hogy 90 tonna arany végigmenjen ezen a 25 km-es csatornahálózaton,
legalább egy olajvezeték-szivattyú kell.
Hívd Suárezt! Átfésüljük a vízelvezetőt. Kell egy térkép a csövekről.
Tudni akarom, merre vezetnek a csövek,
hol érnek véget, mindent.
Támadást indítunk.
És most mi lesz?
Most váltakozva fogunk őrködni, megmosakszunk. Mit szólsz?
És várjuk a Professzor varázslatát.
Hol kaphatják kézhez az aranyat?
Ezek a csővezetékek számos gyárba, szennyvíztisztítóba,
hidraulikus létesítménybe, vízgyűjtőbe vezetnek…
Mindet ellenőriznünk kell.
Fésüljék át a katonák a csövek vizének minden egyes köbcentijét!
Több mint 5000 katona veszi körül a bankot,
és a ketrecbehelyezési művelet is folyamatban van.
- Hány rendőrre számíthatunk? - Úgy 480 egységre.
És a te embereidre, Suárez. Mindenki, nyomás a vízelvezetőhöz! Gyerünk!
Állandó kommunikációt!
SPANYOL JEGYBANK
Nyomás!
Odakint nincs sok mozgás. Csak néhány jármű elhagyja a területet.
Szerintem csillapodnak a kedélyek.
A rendőrök még keresnek engem Madridban. Pihenjetek!
Arteche, veszed?
Arteche, mi folyik ott?
Adj pár percet!
Rendben, vettem.
Stockholm…
Stockholm, Tokió vagyok.
Itt vagyok.
Mi a fasz folyik itt? Mónica!
Mónica!
Mi a baj?
Kezdek megőrülni.
Láttam Arturót. Beszél hozzám.
És Tokió az ételfelvonóban van.
Semmi baj.
Szerintem ez elmezavar.
Látok dolgokat, és lövök. Veszélyes vagyok. Ki kell mennem.
- Orvosi segítség kell. - Nem mehetsz ki.
Denver, feladom magam. Ki akarok menni.
Majdnem megöltelek.
- Veszélyes vagyok. - Figyelj!
Van egy ötletem, oké?
Bezárlak egy páncélterembe.
- Ne! - Ott nem árthatsz senkinek.
- Ki kell mennem. - Majd én vigyázok rád.
Vigyázok rád, és ha nem leszel jobban, kiviszlek.
Jó?
Jó.
Suárez, minden csatornát ellenőrizni kell.
A te egységed a szennyvíztisztítóba megy. A többiek: tovább dél felé!
SPANYOL JEGYBANK
SZENNYVÍZTISZTÍTÓ DÉLI CSATORNA
VÍZSZINTSZABÁLYOZÓ DUZZASZTÓ
SANTA JUSTA VÍZGYŰJTŐ
Be kellett volna fognom. Bocs. Nem tudom, miért meséltem Maniláról.
Nem, Denver…
Fájt, amit mondtál, de…
valahol örülök.
Ennél őszintébb dolgot nagyon rég hallottam tőled.
És amúgy meg ne aggódj Manila miatt!
Már tudtam róla.
Ezt hogy érted?
Manila elmondta.
És Indonéziáról is tudtam. Vagyis sejtettem.
Miért hagytad, hogy hazudjak?
Azt hiszem, könnyebb volt elfogadnom, hogy szükséged van kimenőre,
mint megkérdeznem, hogy az életünk
számodra unalmas-e. Féltem, hogy igennel válaszolsz.
Mert én imádtam az életünket.
Nagyon.
Én is.
Akkor miért hazudtál?
Nem tudom.
Nem…
Azt hiszem, féltem, hogy apámnak igaza volt.
Mindig azt mondta, hogy nem vagyok elég jó neked.
Hogy nem érek fel hozzád.
És igaza volt.
Kinek kell olyan pasi, akinek el kell mennie otthonról 100 kilométerre,
hogy bulizzon és beálljon,
kötözködjön, és verekedjen az első arra járóval?
Féltem megmutatni neked ezt az arcomat.
Ezt a szörnyeteget.
Féltem, hogy elhagynál.
- Itt vannak? - Igen.
Az ektoplazmák?
Nem vicces, Denver.
- Nem vicceltem. - Nem.
- Tudod, mi zavar? - Mi?
Az a fasz Arturo! Kurva idegesítő.
Annyira, hogy még az elmezavarba is belekergetett.
Azért tudom, hogy léteznek, mert…
ott a poszttraumás stressz, feszültség a rablás alatt…
elmezavar. Jó.
De ha már képzelődsz… Képzelj el szép dolgokat!
- Mégis mit? - Olyasmit, ami mosolyt csal az arcodra.
Bármit, ami nem késztet arra, hogy kiürítsd a tárat. Majdnem megöltél.
Tudod, mit szeretnék elképzelni?
Mit?
Téged.
Ahogy őrülten táncolsz egy klubban.
- Nem biztos, hogy tetszene. - De.
És te?
- Mi van velem? - Nem táncolsz?
- Itt? - Igen.
- Nem. - De, táncolj nekem!
- Nem lehet. - Miért nem?
Nézz rám! Piszkos vagyok, és ez a piros ruha…
Ezen segíthetek.
Imádni fogod.
Ezredes, Suárez beszél. Közeledünk a szennyvíztisztítóhoz.
Gyerünk! Legyetek résen, és csak határozottan!
Ezredes, lemegyünk a föld alá.
Rendőrség!
Rendőrség! Mindenki a földre!
Minden tiszta, ezredes.
Következő!
Vízduzzasztó. Ismétlem, vízduzzasztó.
Na?
Te jóságos ég!
Hatástalanítom a főbejáratnál az utolsó bombákat.
Vettem. Majd jelentést kérek.
A kettes egység közeledik a duzzasztóhoz.
Gyerünk!
A kettes egység behatol.
Vigyázat az elágazásoknál!
- Vettem. - Vettem.
Most!
Rendőrség, megállni! A földre!
Fel a kezekkel!
Két gyanúsított lőtávolságban.
- Mi folyik itt? - Vissza!
Ne mozduljon! A földre!
- Nem ők azok, uram. - Bassza meg!
Következő!
SANTA JUSTA VÍZGYŰJTŐ
- Egészségünkre! A 90 tonnára! - A 90 tonnára, drágám!
Srácok…
Városnevet akarok.
Így a játék végén?
Hát…
Mi van, ha rosszul sül el, és elkapnak?
Mit mondanak majd a tévében? „Letartóztatták Palermót, Riót,
Manilát, Bogotát…
és Matías Cañót.”
Mint valami gyakornok.
Gondoltál már konkrét névre?
Pamplona!
Remek választás! Hosszú név a kis szerszám kompenzálására.
Mi bajotok a Pamplonával?
Valami keményet, emlékezeteset válassz! Amit egy szuszra kimondanak.
Rio.
Édesem, „Manila”. Manila egzotikus, szexi, burleszk…
- „Sydney”. - „Palermo”.
A Palermo foglalt.
- „Marrákes”. - „Charbonier”.
Ti jártatok már Pamplonában?
Ott tartják a Sanferminest, a világ legvadabb fesztiválját.
Még a japánok is futnak a bikákkal.
És Hemingway írt róla egy regényt, ami tananyag az USA-ban.
Tudjátok, mi a regény címe?
- Nem. - Fiesta - A nap is felkel. Ez a címe!
Hajnalig akartok bulizni? Akkor irány a Sanfermines!
- Jól van,, „Pamplona”! - Pamplonára!
- Pamplonára, baszki! - Gyerünk!
- Legyen Pamplona! - Így van.
- Semmi gond. - Pamplonára!
Ne aggódj, Tatiana épp felment a szobájába.
Jó estét!
Egy negronit kérek.
Tudod, mi az az elegancia?
Ezt nézd!
Meglátsz egy ilyen fickót, jól öltözött, makulátlan,
és azt mondod, megdöntenéd a nejét. Anélkül, hogy láttad volna.
Mert biztos vagy benne,
hogy a nő csodálatos.
Te ezért feküdtél le az én feleségemmel.
Bár neked kéne elcsábítanod a nőket.
Nem hiszem, hogy az apádnak kéne elcsábítania a nőket helyetted.
Nem tudtam megállni.
Bárcsak én mondtam volna el neked, mi a helyzet, de nem…
Nem tudtam elkerülni, apa. Sajnálom. Nem ment.
Mióta?
Két hete.
Három.
Három hete.
Így hát a mi kapcsolatunk nem volt elég erős ahhoz,
hogy ellenálljon egy röpke szerető elsöprő szelének.
Röpke szerető?
Komolyan, apa?
Röpke szerető?
Talán Tatiana őrülten szerelmes belém.
Erre nem gondoltál, ugye?
Én szerelmes vagyok belé, apa.
Nagyon.
Bármennyire is furcsának tűnik, ez egy igazi szerelem.
Meg volt írva.
Nézzenek oda!
Most először érzem azt, hogy meg fogsz felelni a várakozásnak.
Én is leléptem volna
apám feleségével, ha beleszerettem volna,
egy pillanatig sem haboztam volna.
Elszakítottam volna a család és a tisztelet szent kötelékeit,
hogy kielégítsem a szerelmem.
És ennek fényében
büszke vagyok rád.
Nézd, ki jön!
Bevallom, jobban mutatsz mellette. Egy vonzó, intelligens fiatalember,
aki ambiciózus és gátlástalan, mint az apja. És úgy tűnik, egészséges.
Az egyetlen kár, hogy épphogy, úgy egy vagy két évvel,
lecsúszol az özvegyi nyugdíjról és valószínűleg egy hatalmas örökségről.
Jól szórakoztunk.
A legjobbakat kívánom!
Menjetek békével!
Ez volt az egyetlen alkalom, hogy Berlin börtönbe került.
Garázdaság miatt tartóztatták le.
És mindezt egy összetört szív idézte elő.
Hagyta, hogy elkapják.
Ráadásul kapott még pár hónapot, mert megtalálták az ujjlenyomatát
egy másik rablás helyszínén.
De nem érdekelte a börtön,
hiszen épp összetörték a szívét.
Santa Justa vízgyűjtő.
Ismétlem, a Santa Justa vízgyűjtőnél vannak.
Bronz egység Tamayónak. Közeledünk a kijárathoz.
Ezredes, itt Suárez.
Közeledünk a vízgyűjtőhöz.
Gyerünk! Ez lesz az! Ezúttal megvan!
Rendőrség!
Jönnek!
Fogjatok fegyvert!
Jönnek!
Fogjatok fegyvert, basszátok meg!
Professzor, fedezékbe! Fogjon fegyvert! Fogja meg!
Professzor! Mi van már? Ébresztő!
- Jönnek! Fogja a fegyvert! - Nem.
Nem, dobd el a fegyvert!
- Le a fegyvert! - Csak négy autó, megbirkózunk velük.
Nem. Most csak négy autó.
Aztán jön tíz, aztán 50, aztán a sereg. Nem értitek?
Rájöttek, hol vagyunk. Nem tehetünk semmit.
Tudják, hogy itt vagyunk. Nincs mit tenni.
Nem tehetünk semmit! Hallod? Le a fegyvert!
Nem halljátok? Dobjátok el a fegyvereket!
Védjük meg magunkat!
Nem.
- Félre! - Kérlek, Marseille, ne!
Nem adtam fel, mikor letartóztatták Lisszabont.
Akkor sem, amikor a hadsereg behatolt a bankba,
akkor sem, amikor Gandía megölte Nairobit!
- Akkor majd most. - Nem.
Ez parancs!
Sergio, megölték Tokiót!
Marseille, hallgass ide!
- Miattam itt nem lesz mészárlás. - Nem.
Itt nem hal meg senki veszett ügyért!
Nem!
Ez veszett ügy.
Veszett ügy.
Megállni! A földre!
Le a földre!
Ne mozduljanak!
Most szabadultam.
Eljöttél értem, elhoztál ide,
és 157 kilométernyi út alatt egy szót sem szóltál.
Kérdezz bármit, amit akarsz!
Talán megerőszakoltak a zuhanyzóban.
Vagy talán a bicepszemre tetováltattam anyu nevét.
Hagytad, hogy elkapjanak.
Huszonhét rablást hajtottál végre Európában,
és aznap szétvertél egy koktélbárt Madridban, és hagytad, hogy elkapjanak.
Szörnyű volt a negroni. Nem hagyhattam, hogy megszégyenítsék.
A fiam elvesztése összetörte a szívem.
Azt megértem, ha a feleségem elárul.
Vagy az üzlettársam, vagy akár a fiam.
De a fiamat épp akkor
vesztettem el, amikor életemben először
beismertem a létezését.
Ezt olyasvalami, amit a kudarc az arcodba vág,
amikor valami nincs rendben az életedben.
De a kudarc az…
ami meghatározza a férfit.
Vannak, akik gyáván viselkednek.
Mások tűrnek.
Vannak, akik lázadnak,
de méltóság nélkül teszik.
És megint mások
mindent tönkretesznek,
hogy új életet kezdhessenek.
Esküszöm…
elhatároztam,
hogy a hátralévő időm minden egyes másodpercét kihasználom.
Ezért szeretnék segíteni,
hogy véghez vidd életed rablását.
Mielőtt meghalok, te és én kiraboljuk a Spanyol Királyi Pénzverdét.
Istenem!
Kisöcsém!
Istenem!
Mennyit kapunk?
Ezer évet.
- Mióta vagyunk itt? - Tizenöt vagy húsz perce.
Rendőrségi őrizetbe kellett volna venniük.
Pontosan.
Várják a törvényszékieket.
Csak szirénát hallunk.
A rádiókat hallani, de az autókat nem.
Miért nem hallunk több autót?
Miért nem várnak majd ránk?
- Ez egy kiváló kérdés. - Nagyon jó.
De erre is megvan a válaszunk.
Kivisszük az aranyat az egyetlen helyen, ahol lehetséges kivinni, de…
nem ott, ahol a rendőrség várja.
Ez egy szennyvíztároló.
Suárez, kapjátok el őket! Ott vannak bent!
- Rendőrség! - Megvannak!
A szennyvíztároló üres.
Baszki, lehetetlen!
Logikus volna kihasználni a folyó enyhe lejtését,
és így erre vinni ki az aranyat, de ez túl könnyű lenne.
Ide vezetnek a csövek, nincs tovább. Nem értem!
Hogy lehet ez?
Ekkor kihasználjuk a szivattyúnk 5000 kilowattnyi teljesítményét,
és az árral szembe toljuk az aranyat
majdnem 18 kilométeren át.
Az árral szembe halad majd az arany, akárcsak a kibaszott lazacok,
egészen a vízgyűjtőig.
És erre, kedvesem, senki sem számít.
Átfésültünk 25 km-nyi csövet fémdetektorokkal, és semmi.
Sem a rendőrség, sem a hírszerzés, még a Spanyol Tudományos Kutatási Tanács sem.
Senki.
Hogy nem hagy nyomot 90 tonna arany?
Nem ott vitték ki, bassza meg!
Akkor hol van az arany? Sehol máshol nem vihették ki!
Mondja meg valaki, hol van az a kurva arany!
SPANYOL JEGYBANK
LOS MIGUELES VÍZGYŰJTŐ
Mi a faszt csinálsz?
A baba!
A babám az!
Bassza meg!
Gyerünk!
Victoria!
Ellopták az aranyunkat.
- Sikerült! - Megcsináltuk!
A feliratot fordította: Kertai Eszter