EN NETFLIX-SERIE
God kveld.
-God kveld. Takk. -God kveld.
Se, de har hummer thermidor.
Vi skal spise som konger, min kjære.
Andrés, vi må prate sammen.
Jeg liker ikke den ordlyden. Det er slik alle brudd begynner.
Jeg vet det.
Jeg prøvde å finne et godt tidspunkt, men det eksisterer ikke.
Ikke si det er pga. av sykdommen.
Min kjære.
Min elskede.
Det er jo den beste grunnen til å holde sammen.
Vi blir ikke tynget av "resten av livet".
Det er en byrde for ethvert forhold.
Vår kjærlighet handler kun om glede.
Den er levende, lett, flyktig.
Rent håp. Vet du hvorfor?
Fordi at å elske en som er dødssyk, åpner døren for den neste kjærligheten.
Det er som en reise rundt i det gamle Europa.
Først drar en til Roma, så Wien…
Liker du ikke Wien? Ikke noe problem. Istanbul er neste ut.
Jeg kan gjøre det enklere for deg. Forholdet vårt har endret seg.
Vi pleide å drømme stort.
Vi ville til Grønland og se nordlyset. Men etter vinmarkene i California,
kom Madrid.
Og her er vi ennå.
Du pleide å snakke om å stjele den spanske gullreserven.
Nå reiser vi fra by til by. Og gjør hva?
Stjeler noen diamanter her, litt vikinggull der.
Det er ikke lett å beholde samme fascinasjon som i starten.
Alle gir alt under jakten.
Så du vil skilles.
Ja.
Vil dere bestille?
Ikke ennå. Ikke fyll glasset hennes. Jeg skal visst drikke alene.
Jeg vil bare vite én ting.
Det er noe lite. Kan jeg spørre?
Er det en annen?
Ikke gjør dette vanskeligere.
Nei. Det er ikke til å tro.
Er det det siste du skal si til meg?
Jeg har brukt hele livet på å lete etter noe ekte.
Hvert sekund, i hver avgjørelse jeg har tatt…
Og nå sitter jeg igjen med to av de mest brukte setningene i filmhistorien?
"Vi må prate sammen" og "ikke gjør dette vanskeligere"?
Følg den bilen.
Stopp her.
Det er lite vann.
Regnvannstanken her.
Vannet minker.
Nå kom de siste gullklumpene ut!
Ferdig!
Vi klarte det!
Oberst.
Jeg hørte nettopp en tydelig sugelyd.
En sugelyd? Hva snakker du om?
Som vann i et sluk, men på steroider.
De trekker ut vann. Liter på liter.
Nei…
Spill det av igjen. Gjør det så tydelig som mulig.
Det høres ut som vann som suges ut. Jeg tipper de har tømt hvelvet.
Har de fått ut gullet?
Jeg vet ikke. Kanskje.
Du og den andre ingeniøren sa det var umulig.
Det er umulig med bankens pumpe. Den er ikke sterk nok til å få ut gullet.
Med mindre det er i bittesmå biter.
Selv da tviler jeg på at de får fraktet 90 tonn.
Du vet ikke hva de er i stand til.
De pumper ut gullet! Si hvor det er på vei! Finn ut av det!
Professor?
Under leksjonene fortalte du aldri at det ville bli så vanskelig å få ut gullet.
Jeg sa ikke det ville bli lett. Jeg er jo det kriminelle geniet
du forelsket deg i, som en ungjente.
Du er så tøysete.
Over og ut.
Så… Det ser ut til at det går mot slutten.
Ja.
Når vi kommer ut…
…skal jeg kjøpe motorsykkel med sete formet som rumpa mi.
Jeg skal kjøre rundt i hele verden.
Høres bra ut.
Hva foretrekker du, strand eller basseng?
Strand?
Badedrakt eller bikini?
Er dette et intervju til Cosmopolitan?
Det er bare småprat.
Men hvis du vil, når vi kommer ut…
…kan jeg spandere en drink.
Da kan vi gjøre ferdig intervjuet.
De omfavnelsene var ikke bare en feiring av triumfen
eller en inderlig hyllest til de som falt underveis.
De var opprøret til en håndfull ubetydelige mennesker
som hadde klart å sende 90 tonn gull gjennom et rør.
Det sendte et budskap om håp til verden.
"Det umulige er mulig."
Men angrepet var ikke over.
Og vi ville trenge enorme mengder av det håpet i ranets neste timer.
Vi skulle nemlig få tidenes virkelighetssjekk.
Jeg hørte vi fikk ut gullet.
Jeg kysset Manila.
Men det er ikke det viktigste.
Det som betyr noe, er at jeg er så forvirret.
Jeg tror jeg har mer til felles med henne enn med deg.
Vet du hva jeg pleide å gjøre i Indonesia?
Jeg sa jeg skulle dra og kjøpe ved, men festet i to dager.
Jeg skjulte det fordi jeg følte at alt jeg ville, var feil.
Jeg vet ikke.
Å være med Manila minnet meg om at det ikke er noe galt med meg.
Skal du ikke si noe?
Jeg vil heller prate senere.
Jeg har en fæl hodepine, og…
Jeg vil helst hvile.
Alene.
Greit.
De sender det nok gjennom bekken ved hvelvet.
Vannet deler seg i to, før det samler seg i én bekk lenger sør.
De jævlene. De sender det ikke gjennom avløpet eller kloakken.
De pumper gullet langt vekk, via bekken.
De må ha fått inn en kraftigere pumpe.
For å sende 90 tonn gull gjennom 25 kilometer lange kanaler
trengs i hvert fall en oljeledningspumpe.
Finn Suárez. Vi må finkjemme bekken. Og skaff meg kartene over rørene.
Jeg vil vite hvor kanalene går gjennom, hvor de ender, alt.
Vi starter en offensiv.
Hva nå?
Nå fordeler vi vaktskift og tar en kattevask. Høres det bra ut?
Vi lar Professoren gjøre greia si.
Hvor sender de gullet?
Kanalene leder til mange fabrikker, renseanlegg,
hydrauliske anlegg, regnvannstanker…
Vi må sjekke hver eneste en.
Soldater skal finkjemme hver kubikkcentimeter i de rørene.
Mer enn 5000 soldater rundt banken driver Operasjon Bur for å finne Professoren.
-Hvor mange politimenn kan vi regne med? -Omtrent 480 enheter.
Og mennene dine, Suárez. Alle mann til bekken! Kom igjen!
Konstant kommunikasjon.
DEN SPANSKE BANK
Kom igjen!
Det er ikke mye bevegelse utenfor. Kun noen kjøretøy som forlater området.
Jeg tror ting roer seg.
Politiet leter ennå etter meg i Madrid. Hvil deg litt.
Hører du meg, Arteche?
Hva foregår, Arteche?
-Jeg trenger noen minutter. -Oppfattet.
Stockholm…
Stockholm. Det er Tokyo.
Jeg er her.
Hva foregår? Mónica!
Mónica!
Hva er galt?
Hva er det? Hva er galt?
Jeg blir gæren.
Jeg så Arturo. Han snakket til meg. Og Tokyo var i matheisen.
-Det går bra. -Jeg tror jeg er psykotisk.
Jeg ser ting og skyter på dem. Jeg er farlig. Jeg må ut.
-Jeg trenger hjelp. -Du kan ikke dra.
Jeg overgir meg. Jeg vil ut. Jeg drepte deg nesten.
-Jeg er farlig. -Hør her. Jeg har en idé, ok?
Jeg låser deg inne i hvelvet. Der kan du ikke skade noen.
-Jeg må ut. -Jeg skal passe på deg.
Jeg skal passe på deg. Hvis du ikke blir bedre, får jeg deg ut.
Ok?
Ok.
Suárez, alle kanaler må sjekkes.
Enheten din drar til renseanlegget. Resten fortsetter sørover.
DEN SPANSKE BANK
SANTA JUSTA REGNVANNSTANK
Jeg burde ikke sagt noe. Beklager. Vet ikke hvorfor jeg fortalte om Manila.
Nei, Denver.
Det du sa var smertefullt, men…
På et vis er jeg glad.
Det er det ærligste du har sagt til meg på lenge.
Ikke tenk på det med Manila.
-Jeg visste det alt. -Visste du det?
Hun sa det.
Jeg visste om det i Indonesia også. Jeg skjønte det.
Hvorfor lot du meg lyve?
Det var vel lettere å akseptere at du trengte å flykte
enn å spørre om livet vårt sammen kjedet deg. I tilfelle du ville svare ja.
For jeg elsket livet vårt sammen.
Skikkelig.
Jeg også.
-Så hvorfor løy du for meg? -Jeg vet ikke.
Jeg…
Jeg antar jeg var redd for at faren min hadde rett.
Han pleide alltid å si at jeg ikke var god nok for deg.
At jeg ikke nådde opp.
Han hadde rett.
Hvem vil ha en fyr som må dra på klubb 10 mil hjemmefra
for å feste og bli høy, skape trøbbel og slåss med første og beste fyr?
Jeg var redd for å vise deg den siden ved meg.
Beistet.
Jeg var redd du ville dra.
-Er de her? -Ja.
Ektoplasmaene?
Det er ikke morsomt.
-Jeg tullet ikke. -Å, nei.
-Vet du hva som plager meg? -Hva?
Arturo. Han er så irriterende.
Så irriterende at han blandet seg i psykosen din også.
Jeg vet det er ekte, for…
Posttraumatisk stress, spenningen under ranet… Psykose. Ok.
Men når du først hallusinerer, kan du ikke prøve å se fine ting?
-Hva vil du jeg skal se? -Noe som får deg til å smile.
Og som ikke får deg til å tømme magasinet. Du drepte meg nesten.
-Vet du hva jeg vil se? -Hva da?
Deg. Dansende på en av de klubbene.
-Jeg vet ikke om du ville likt det. -Jo.
Hva med deg?
-Hva med meg? -Dansing.
-Her? -Ja.
-Nei. -Jo. Dans for meg.
-Det går ikke. -Hvorfor ikke?
Se på meg. Jeg er skitten og i rød kjeledress.
Det kan jeg fikse.
Du vil elske det.
Oberst, Suárez her.
Vi nærmer oss renseanlegget.
Kom igjen. Vær årvåkne og besluttsomme.
Oberst, vi går under jorden.
Politi!
Politi! Legg dere ned på bakken!
Alt klart her, oberst.
Neste sted.
Den hydrauliske demningen. Jeg gjentar, den hydrauliske demningen.
Hva?
Herregud.
Jeg går til hoveddøra og desarmerer bombene.
Hold meg underrettet.
Enhet 2 nærmer seg demningen.
Kom igjen.
Enhet 2 går inn i demningen.
-Vær oppmerksomme på bifurkasjoner. -Oppfattet.
Nå.
Stopp, politi! Ned på bakken!
Opp med hendene!
To mistenkte innen rekkevidde.
-Hva foregår? -Trekk tilbake!
Ikke rør dere! Ned!
Det er ikke dem.
Faen!
Neste sted.
SANTA JUSTA REGNVANNSTANK
-Skål! For de 90 tonnene. -For de 90 tonnene, kjære.
Folkens…
Jeg vil ha et bynavn.
-Så sent? -Vel…
Tenk om det ender dårlig, og vi blir arrestert.
Hva vil de si på TV? "De har arrestert Palermo, Rio,
Manila, Bogotá… og Matías Caño." Jeg høres ut som en praktikant.
Har du tenkt på et navn?
Pamplona.
Perfekt. Et passende navn for en skurk som deg.
Hva er galt med det?
Finn et sterkere navn. Noe minneverdig. Noe kortere.
Rio.
Manila er eksotisk, sexy, burlesk…
-"Sydney." -"Palermo."
Palermo er tatt.
-"Marrakech." -"Charbonier."
Har dere vært i Pamplona?
Verdens villeste festival, Sanfermines, arrangeres der.
Selv japanere vil løpe med oksene.
Hemingway skrev en roman om den som studeres i USA.
Kjenner du tittelen? Og solen går sin gang.
Og solen går sin gang!
Hvis man vil feste til daggry, drar man på Sanfermines.
-Da blir det Pamplona. -Skål for Pamplona!
For Pamplona, for pokker.
-Pamplona. -Det stemmer.
-Greit, det. -For Pamplona.
Ikke vær redd. Tatiana gikk akkurat opp på rommet.
God kveld.
Jeg tar en Negroni, takk.
Vet du hva eleganse er?
Se der.
Når du ser en sånn stilig og plettfri fyr,
vet du at du ville knullet kona hans uten å ha sett henne.
For du er helt overbevist om at hun er fantastisk.
Og det var derfor du lå med kona mi.
Men du burde forført henne selv.
Faren din kan ikke forføre kvinner på dine vegne.
Jeg kunne ikke for det.
Jeg skulle ønske det var jeg som fortalte om situasjonen, men…
Jeg kunne ikke for det, pappa. Beklager.
Når begynte det?
Det har gått to uker.
Tre.
Tre uker.
Da var ikke det vi hadde, sterkt nok
til å motstå den svevende vinden fra en flyktig elsker.
En flyktig elsker? Seriøst, pappa?
En flyktig elsker?
Kanskje Tatiana er stormforelsket i meg.
Du har ikke engang tenkt tanken.
Jeg er veldig forelsket i henne.
Veldig.
Det lyder rart, men det er sann kjærlighet.
Det var skjebnen.
Ser man det. Dette er første gang jeg føler du kan måle deg.
Jeg ville også gått etter pappas kone om jeg var forelsket i henne.
Jeg ville ikke nølt.
Jeg ville brutt det hellige familiebåndet
og vært respektløs for å tilfredsstille min kjærlighet.
Og slik sett er jeg…
…stolt av deg.
Se hvem som kommer.
Jeg innrømmer at du får det bedre med ham. En attraktiv, intelligent,
ambisiøs og skruppelløs mann, som sin far. Og han er frisk.
Den eneste ulempen er at du går glipp av både enkepensjon
og en enorm arv.
Vi har hatt det så gøy.
Jeg ønsker deg det beste.
Gå i fred.
Det var eneste gang Berlin havnet i fengsel.
Arrestert for hærverk.
På grunn av et knust hjerte…
…lot han dem ta ham.
Han fikk dessuten flere måneder,
da det ble funnet fingeravtrykk i forbindelse med et annet ran.
Men han brød seg ikke om straffen.
For hjertet hans var knust.
Santa Justa regnvannstank.
Jeg gjentar, de er i Santa Justa regnvannstank.
Bronse-enheten til Tamayo. Vi nærmer oss inngangen.
Oberst, Suárez her.
Vi nærmer oss regnvannstanken.
Kom igjen. Det må være her! Nå har vi dem!
Politi!
De kommer!
Grip våpnene!
De kommer!
Grip våpnene, for helvete.
Søk ly, Professor. Og ta våpenet.
Ta våpenet.
Ta våpenet!
Professor! Hva er galt? Våkne!
-De kommer! Ta våpenet! -Nei.
Nei. Slipp det.
Slipp våpnene!
-Det er bare fire biler. Vi kan ta dem. -Nei. Nå er det fire biler.
Men det blir ti, så femti, og så kommer hæren.
De vet at vi er her. Vi kan ikke gjøre noe.
De vet vi er her. Det er ingenting vi kan gjøre.
Ingenting, Benjamín! Hører du? Slipp våpnene.
Hørte dere meg ikke? Slipp våpnene!
La oss forsvare oss!
Nei.
-Flytt deg. -Vær så snill, Marseille.
Jeg overga meg ikke da de arresterte Lisboa.
Jeg gjorde det ikke da hæren kom inn i banken,
eller da Gandía drepte Nairobi!
-Du skal gjøre det nå. -Nei.
Det er en ordre!
De drepte Tokyo, Sergio!
Hør på meg, Marseille.
-Jeg vil ikke forårsake en massakre. -Nei.
Jeg lar ikke folk dø for noe som allerede er tapt.
Det er tapt.
Legg dere ned!
Ned på bakken!
Ikke beveg dere!
Jeg kom nettopp ut av fengsel.
Du kom for å hente meg, tok meg med hit,
og du har vært stille i 157 kilometer.
Er det ikke noe du lurer på?
Kanskje jeg ble voldtatt i dusjen.
Eller kanskje jeg fikk mammas navn tatovert på bicepsen.
Du lot dem ta deg.
Du har gjennomført 27 ran i hele Europa,
men den dagen ødela du en cocktailbar i Madrid og lot dem ta deg.
Negronien var fæl. Jeg kunne ikke tillate slik skam.
Det knuste meg å miste sønnen min.
Jeg forstår at kona mi sviker meg.
Eller partneren min. Og sønnen min.
Men jeg mistet ham
akkurat idet jeg bestemte meg
for å innrømme at han eksisterte.
Det er slik fiasko en får i fleisen
når noe i livet ikke er som det skal.
Men det er fiaskoen…
…som definerer en mann.
Noen oppfører seg som pyser.
Noen godtar det.
Andre gjør opprør,
men uten verdighet.
Og atter andre
må ødelegge alt
for å kunne få et annet liv.
Jeg sverger på…
…at jeg er fast bestemt på å få mest mulig ut av tiden jeg har igjen.
Det er derfor jeg nå vil hjelpe deg
å utføre vårt livs ran.
Før jeg dør, skal du og jeg rane Det kongelige spanske myntverk.
Gud!
Lillebror!
Gud!
Hvor lang dom får vi?
Tusen år.
-Hvor lenge har vi vært her? -I 15-20 minutter.
De burde ha varetektsfengslet oss.
Nemlig.
De venter på rettsmedisinerne.
Vi hører bare politisirener.
Vi hører walkietalkiene, men ikke bilene.
Hvorfor hører vi ikke flere biler?
Hvorfor skulle ikke politiet vente på oss?
-Det er et godt spørsmål. -Veldig.
Men vi har svaret.
Ja, vi henter ut gullet gjennom det eneste mulige stedet,
men ikke i den retningen de venter.
Det er en avløpstank.
Ta dem, Suárez! De er der inne!
-Politi! -Vi har dem!
Regnvannstanken er tom.
Faen. Umulig.
Logisk sett burde vi utnytte hellingen
og hente gullet ut den veien. Men det ville vært for lett.
Det er der kanalene ender. Jeg forstår ikke!
Er det mulig?
Vi utnytter pumpens 5000 kilowatt,
og presser gullet nesten 18 km oppstrøms.
Vi får det oppover i elva, som om det var laks,
til regnvannstanken.
Det er noe ingen forventer.
Vi har finkjemmet 25 km med metalldetektorer uten å finne noe.
Ikke politiet, ikke CNI, ikke engang CSIC.
Ingen.
Nitti tonn gull må etterlate spor.
De har ikke sendt det dit!
Så hvor er det? De kan ikke ha gjort det på noen annen måte!
Noen må si hvor i helvete gullet er!
DEN SPANSKE BANK
LOS MIGUELES REGNVANNSTANK
Hva gjør du?
Ungen min!
Det er ungen min!
Faen!
Spark!
Victoria.
Gullet vårt er stjålet.
Vi klarte det!
Tekst: Mari Walle Thorsen