‫- פנמה סיטי, פנמה‬ ‫20 בדצמבר, 1989 -‬
‫הנשיא הורה לכוחות ארה"ב להוציא לפועל‬
‫הבוקר מבצעים שתוכננו בפנמה‬ ‫כדי להגן על חיי האמריקאים,‬
‫להשיב את ההליך הדמוקרטי,‬
‫לשמר את שלמותם של הסכמי תעלת פנמה,‬
‫וללכוד את מנואל נורייגה.‬
‫ארה"ב בנתה למעשה את תעלת פנמה‬ ‫והייתה הבעלים שלה והפעילה אותה במשך שנים,‬
‫עד שממשל קרטר‬ ‫חוקק את ההסכם להעברתה לידי פנמה.‬
‫ואז מנואל נורייגה עלה לשלטון.‬
‫הוא למעשה עבד למען ממשלת ארה"ב‬
‫במחלקת הלחימה בסמים, פחות או יותר,‬
‫ובמקביל הוא סייע לסוחרי הסמים.‬
‫אנחנו העברנו את התעלה לפנמים,‬
‫אז לא יכולנו לעשות זאת‬ ‫כשהיה לנו דיקטטור כמו נורייגה,‬
‫שהיה חזק ומעורב בסחר בסמים.‬
‫לפני הביצוע של "מטרה צודקת",‬
‫המידע שקיבלנו היה, "אנו יודעים‬ ‫היכן נורייגה נמצא 24 שעות ביממה."‬
‫ברגע שהגענו לשם, איש לא ידע היכן הוא.‬
‫אנחנו שם. והפרס הגדול, נורייגה,‬
‫אנחנו לא מוצאים אותו,‬
‫והמרדף מתחיל.‬
‫- CIA -‬
‫- מסווג -‬
‫- סיפורי ריגול -‬
‫- מבצע מטרה צודקת -‬
‫- תעלת פנמה, פנמה -‬
‫תעלת פנמה, המחברת בין האוקיינוס השקט‬ ‫לאוקיינוס האטלנטי, נפתחה ב-1914.‬
‫ארצות הברית בנתה את התעלה,‬ ‫תוך חיתוך קילומטרים של ג'ונגל,‬
‫וייבאה אלפי עובדים מסין ואיטליה הרחוקות.‬
‫תעלת פנמה הושלמה ב-1914.‬
‫מוקדם יותר באותה שנה,‬
‫ארה"ב שכנעה את פנמה‬ ‫להפוך לעצמאית מקולומביה.‬
‫- המפקד מרק סיסנרוס -‬
‫- קולומביה -‬
‫והאזור שבו נמצאת התעלה היה הנקודה הכי צרה‬
‫בין שני האוקיינוסים.‬
‫- תעלת פנמה -‬
‫אמנם גובה פני הים הוא שונה,‬ ‫אבל זו הייתה הנקודה הצרה ביותר.‬
‫הצרפתים ניסו לבנות תעלה,‬
‫ובגלל מחלות, מלריה וכדומה,‬ ‫לא הצליחו להשלים אותה.‬
‫השתלטנו עליה, וארה"ב הצליחה להשלים אותה.‬
‫- תאודור רוזוולט‬ ‫נשיא ארה"ב -‬
‫אז ממשלת ארה"ב יצרה "אזור תעלה", ‬
‫שרוחבו כ-30 ק"מ ואורכו כ-60 ק"מ.‬
‫ההסכם עם פנמה לגבי התעלה,‬ ‫וכאן התחילה המחלוקת,‬
‫היה שהתעלה תהיה‬ ‫כאילו היא רכוש ארה"ב.‬
‫לאזור התעלה הייתה ממשלה משלו,‬ ‫חוקים משלו, בתי כלא משלו.‬
‫אז אם פנמי היה עובר‬ ‫דרך התעלה בכביש המהיר שהיה להם,‬
‫הוא היה כפוף לתחום השיפוט של ארה"ב.‬
‫אז בסופו של דבר‬ ‫זה הפך לעניין מרובה מחלוקות,‬
‫כשקרטר הגיע,‬
‫הוא הסכים לשים סוף ל"אזור התעלה"‬ ‫ולהעביר אותו לידי פנמה.‬
‫- ארגון מדינות אמריקה, וושינגטון, ארה"ב‬ ‫7 בספטמבר, 1977 -‬
‫לפי הסכמים אלה,‬ ‫לפנמה יהיה תפקיד חשוב יותר ויותר‬
‫בתפעול ובהגנה על התעלה ב-23 השנים הבאות.‬
‫ולאחר מכן, ארה"ב עדיין‬ ‫תוכל להתמודד עם כל איום‬
‫על הניטרליות של התעלה ועל פתיחתה לשימוש.‬
‫כשההסכם עם קרטר נחתם,‬
‫הקמנו חטיבה במפקדת המבצעים‬ ‫בשם "הסכם משותף".‬
‫וזה היה תחתיי.‬
‫הייתי ראש אגף המבצעים‬ ‫בפיקוד דרום של ארה"ב.‬
‫- בריג. ג'ן. מרק סי סיסנרוס -‬
‫על פנמה היה להכיר בכך שיש לנו צבא שם,‬
‫וניהלנו את התעלה עד שנת 2000.‬
‫היו לי 12,000 חיילים תחתיי,‬ ‫וזה היה החיל הגדול מביניהם.‬
‫אבל היו לנו כ-12,000 אזרחים עובדי צבא,‬
‫והיו לנו עוד כ-20,000‬ ‫מתושבי אזור התעלה, שהיו אזרחים אמריקאים.‬
‫ה-CIA והצבא האמריקאי…‬
‫- חוזה רודריגז -‬
‫היו בעלי התפקידים הגדולים ביותר בפנמה.‬
‫פנמה חשובה מאוד לארה"ב‬ ‫בגלל תעלת פנמה בפרט,‬
‫ובגלל כל המסחר שעובר בתעלה.‬
‫אז זה מקום חיוני בשבילנו.‬
‫הסכם תעלת פנמה נעשה עם טוריחוס.‬
‫- פנמה -‬
‫טוריחוס היה דיקטטור.‬
‫בחור כריזמטי מאוד, לאומני מאוד, אהוב.‬
‫טיפלנו בו ביעילות.‬
‫נורייגה היה ראש המודיעין של טוריחוס.‬
‫הוא הכיר בחשיבות התעמולה, למשל,‬
‫והונאה, מקורות ורשתות.‬
‫כינו אותו "פרצוף אננס",‬ ‫כי היו לו צלקות קטנות מהילדות,‬
‫והן היו על כל הפנים שלו.‬
‫זה היה כינוי גנאי כלפיו.‬
‫אני בטוח שהוא לא אהב את זה, אבל כך היה.‬
‫למנואל נורייגה היו‬ ‫ילדות ונעורים מעניינים מאוד.‬
‫- מרתה דאנקן‬ ‫סוכנות הביון האמריקאית -‬
‫הוא היה בן לעוזרת בית, ואימו תמיד ניסתה‬
‫לדאוג לצרכיו כמיטב יכולתה.‬
‫בשנות התיכון הוא נשלח לאקדמיה צבאית בפרו,‬
‫שם הוא הצטיין והצליח מאוד.‬
‫כשהוא חזר לפנמה בדרגת סגן,‬
‫הוא הוצב תחת פיקודו של עומאר טוריחוס,‬
‫וטוריחוס לקח אותו‬ ‫תחת חסותו והתחיל להדריך אותו.‬
‫היחסים האלה קידמו אותו לא מעט.‬
‫הוא התקדם ב-1971 והפך למפקד השירות החשאי.‬
‫הוא עזר לנו מאוד במלחמות באמריקה המרכזית,‬
‫תמך במדיניות האזורית שלנו,‬ ‫ונתן לנו גישה למטרות קשות להשגה,‬
‫וזה דבר שהערכנו מאוד.‬
‫לוחמי החירות בניקרגואה‬
‫יכולים לזכות בניצחון‬ ‫לדמוקרטיה באמריקה המרכזית,‬
‫אבל תמיכתנו נחוצה עכשיו.‬ ‫מחר יהיה מאוחר מדי.‬
‫מה שקרה באותה תקופה,‬ ‫בקנה מידה גדול יותר באמריקה המרכזית…‬
‫היינו מעורבים במאבק בחזית הסנדיניסטית.‬
‫הם נתמכו על ידי הקובנים, וכמובן,‬
‫הקובנים היו מדינה גרורה של ברית המועצות,‬
‫אז דאגנו לגבי זה מאוד.‬
‫לנורייגה היה קשר טוב‬ ‫עם הקובנים. הוא יכול היה‬
‫לתת לנו מידע פנימי‬ ‫על אנשי הקשר שלו ועל מה שגילה.‬
‫מצד שני, הוא שיחק משחק כפול וכנראה מכר…‬
‫סיפר להם מה אנחנו זוממים ומה אנו עושים.‬
‫לא היה ברור עד כמה הוא אמין באופן כללי.‬
‫ידעתי שה-CIA משלמים לנורייגה‬
‫מאתיים אלף דולר בשנה על מידע.‬
‫נורייגה קיבל פיצוי,‬ ‫אבל זה היה פיצוי כתשלום עבור…‬
‫עבור דברים שהוא עשה בשבילנו‬ ‫במונחים של איסוף מידע,‬
‫התקנת ציוד שהשתמשנו בו‬
‫כדי לאסוף מודיעין על מטרות קשות להשגה.‬
‫אבל תמיד הייתה עם נורייגה בעיית שחיתות.‬
‫הוא הכיר את המדינה.‬ ‫הוא הכיר את הנפשות הפועלות.‬
‫אז הוא היה חלק חשוב‬ ‫בממשלת פנמה באותה תקופה‬
‫ומול טוריחוס בפרט.‬
‫- 31 ביולי, 1981 -‬
‫עומאר טוריחוס נהרג בהתרסקות מטוס בוער.‬
‫- טוריחוס נהרג בקריסת מטוס פנמי -‬
‫נסיבות המקרה אינן ברורות.‬
‫לדברי הרשויות, מטוסו התרסק אל צידו של הר.‬
‫אבל עדי ראייה אמרו‬ ‫שהמטוס התפוצץ במהלך הטיסה.‬
‫למרות שמותו הוכרז רשמית כתאונה,‬
‫רבים חושדים שהוא נרצח.‬
‫- בנחמין קולמרקו -‬
‫- מנהיג לשעבר בגדודי הכבוד,‬ ‫השר לעבודות ציבוריות בפנמה -‬
‫כשהמפקד טוריחוס‬ ‫מת בסרו מרתה ב-31 ביולי,‬
‫נוצר מצב של חוסר ודאות לאומי.‬
‫טוריחוס לא היה נשיא הרפובליקה.‬ ‫טוריחוס היה ראש הממשלה.‬
‫אז במעבר הזה,‬ ‫המפקד נורייגה משתלט על המשמר הלאומי,‬
‫שנקרא מאוחר יותר כוח ההגנה.‬
‫הוא זה שהורה על השינוי.‬
‫הוא הפך לראש כוח ההגנה הפנמי‬
‫והצליח לאחד את הכוח,‬ ‫בסופו של דבר, ולהפוך לאיש החזק.‬
‫הוא לא היה הנשיא, אבל הוא היה בראש.‬
‫הדיקטטור בפנמה.‬
‫הוא ידע היטב איפה נמצא הכסף ומיהם העשירים,‬
‫והיה מעורב בשחיתות מסוגים שונים.‬
‫אני חושב שהגרוע מכולם היה סחר בסמים.‬
‫נורייגה הצליח להשתמש‬ ‫בפנמה כנקודת מעבר לסמים.‬
‫אז הוא שלט בנתיבי המים.‬
‫עם קולומביה, כניסה למיאמי, נתיבים לאירופה.‬
‫והוא פיתח את הרשת הזו, עבד עם אנשים ‬
‫מהקרטלים השונים, והם שילמו לו היטב על כך.‬
‫אם הקרטלים רוצים‬ ‫מעבר בטוח בתעלה או תמיכה,‬
‫הוא יכול לדאוג לזה.‬
‫אז… עבור הקרטלים, זו מערכת יחסים חשובה.‬
‫זו הייתה קרקע פורייה לסחר בסמים‬
‫ולשחיתויות נוספות.‬
‫המדינה שלנו נהייתה‬ ‫מודאגת מאוד לגבי סחר בסמים.‬
‫ב-1986, הנשיא רייגן הורה לסוכנות המודיעין‬
‫להשיג מידע מודיעיני טוב יותר‬ ‫על איך לחסל ארגוני סחר בסמים.‬
‫הקמנו את כוח המשימה של פנמה‬ ‫כדי לשפר את איסוף המודיעין שלנו.‬
‫וזה היה המצב‬
‫כשהגעתי לשם בתקופת‬ ‫השירות השנייה שלי, ב-1986.‬
‫ביקשתי מהשגרירות לתת לי רשימה‬ ‫של כל החברות שהיא עושה איתן עסקים,‬
‫ורציתי לדווח לכמה מהן יש קשרים עם נורייגה.‬
‫לכולן היו קשרים עם נורייגה.‬
‫נורייגה שלט בהן.‬
‫אז רציתי לאסור על עסקים עם אותן חברות‬
‫ופשוט לייבא את זה מארה"ב.‬
‫חשבתי שזהו תפקידי, להיפטר מנורייגה,‬
‫אז נורייגה ואני הפכנו לאויבים מושבעים.‬
‫רוב המדינות לא אוהבות חיילים זרים במדינתן,‬
‫זה בסופו של דבר ירגיז אותן.‬
‫די מהר, נורייגה התחיל לפקפק‬
‫בהיותנו שותפים טובים,‬
‫חברים טובים,‬
‫והתחיל להתנגד לנו בדרכים שונות.‬
‫- ג'ון פוינדקסטר‬ ‫היועץ לביטחון לאומי לרייגן -‬
‫פוינדקסטר ביקש מהמפקד נורייגה להתערב‬
‫בשם הקונטראס בניקרגואה.‬
‫הוא אפילו ביקש מנורייגה‬ ‫להשאיל חלק משטחה של פנמה‬
‫כדי לאמן את הקונטראס להילחם בניקרגואה.‬
‫תשובתו של המפקד נורייגה‬ ‫הייתה שלא, הוא לא ירשה זאת.‬
‫הם ראו במפקד מנואל אנטוניו נורייגה מכשול‬
‫להגשמת המטרות‬ ‫הגיאו-אסטרטגיות והפוליטיות האלה.‬
‫הוא הפך לאנטגוניסטי ואפילו תוקפני,‬
‫וכמעט עוין כלפי ארה"ב.‬
‫והוא התחיל לערער‬ ‫את המדיניות שלנו באמריקה המרכזית.‬
‫המצ'טה הזאת מייצגת‬ ‫את הכבוד והאומץ של העם הפנמי.‬
‫כתוב שאין צעד אחד לאחור.‬
‫והוא התחיל לדכא,‬
‫לדחוק את הממסד הפוליטי בפנמה.‬
‫הוא התחיל לענות‬ ‫ולהרוג את יריביו הפוליטיים.‬
‫בשלב מסוים ידענו שכבר לא נוכל להעלים עין.‬
‫ידענו שעלינו לעשות משהו בנידון.‬
‫ואז הוחלט שננתק את היחסים איתו.‬
‫- וושינגטון הבירה‬ ‫1988 -‬
‫הנשיא ג'ורג' בוש האב‬ ‫עצר את הסיוע הכלכלי והצבאי לפנמה,‬
‫אז העניינים יצאו משליטה.‬
‫ב-1988, נורייגה הועמד‬ ‫לדין פדרלי על סחר בסמים בארה"ב.‬
‫- נורייגה מטרה מס' 1,‬ ‫מאורת "בריונות מושחתת" -‬
‫זה במסוק שסופק במקור על ידי האמריקאים,‬
‫אבל השליט, שהואשם בהברחת סמים,‬
‫עדיין טס ברחבי ארצו.‬
‫המפקד מנואל נורייגה הוא מפקד הצבא‬
‫והאיש החזק ביותר בפנמה.‬
‫- חוזה רודריגז -‬
‫כראש כוח המשימה,‬
‫הלכתי לפגישות הסגנים בבית הלבן,‬
‫ישיבות המועצה לביטחון לאומי.‬
‫המטרה הייתה לגרום לו לפרוש מהשלטון בשלום,‬
‫ולעבור לממשלה דמוקרטית בשלב מסוים.‬
‫רוצה שנורייגה ילך?‬
‫אשמח לראות אותו הולך.‬ ‫אנו רוצים לראות אותו בחוץ.‬
‫- פנמה סיטי, פנמה‬ ‫מרץ 1989 -‬
‫ב-1989, היה ניסיון הפיכה‬
‫במרץ של אותה שנה, בידי כמה מאנשי צבאו,‬
‫והם דוכאו, הוצאו להורג.‬
‫המפקד נורייגה קיבל‬ ‫במשך זמן רב משכורת מה-CIA,‬
‫ויש לו לא מעט ידע על תעמולה.‬
‫שוב, הוא דחה את הניסיון להדחתו.‬
‫ועל אף שהאמריקנים רוצים שהוא יעזוב,‬
‫אחיזתו בשלטון עודנה חזקה.‬
‫לא רצינו לעשות הפיכה.‬
‫לא נתנו להם כלי נשק‬ ‫או אימנו אותם בשום צורה.‬
‫רק שכנענו את הצבא‬ ‫להפעיל לחץ על נורייגה לפרוש.‬
‫קורט מוס היה‬ ‫אזרח אמריקאי שמשפחתו נסעה לפנמה.‬
‫לאביו היה עסק של גרפיקה, והוא עבד אצלו.‬
‫הילדים שלו למדו בבתי ספר פנמיים.‬
‫הוא היה חלק מהקהילה שם,‬ ‫בשילוב עם הקהילה הפנמית.‬
‫אבל הוא, כמו אחרים, חבריו תושבי פנמה,‬
‫דאג מאוד לגבי נורייגה וניצול הסמכות שלו.‬
‫הם קראו לעצמם "רדיו ווז דה לה ליברטד".‬
‫- מקור: רדיו קול החירות -‬
‫הם הצליחו לגלות שהם יכולים ליירט‬
‫שידורי רדיו מסחריים מתחנות רדיו מסחריות‬
‫ממרכז העיר פנמה סיטי,‬ ‫ולהשתלט עליהם, להשתלט על האות‬
‫ולשדר תוכנית משלהם.‬
‫ובזמנו, הם שידרו לסירוגין,‬
‫מסרים קצרים מאוד‬ ‫נגד נורייגה ובעד הדמוקרטיה.‬
‫קול החירות.‬
‫ואנו נתנו להם כסף,‬ ‫מימון להשכרת בתי מחסה‬
‫במרכז פנמה סיטי, במקומות שונים,‬
‫שבהם נתנו להם את הציוד החדיש ביותר,‬
‫כדי שיוכלו לתכנת‬ ‫השתלטות על תחנות רדיו בזמן נתון.‬
‫ואז החלטנו שנשתמש ביכולת הזו‬
‫כדי להדוף את נורייגה, כי ידענו שהוא ירמה.‬
‫הוא עמד לתמרן את תהליך הבחירות.‬
‫היינו מכינים את הציוד שלנו‬ ‫ומחכים ליום הבחירות.‬
‫וביום הבחירות, היינו‬ ‫מקבלים את תוצאות הסקרים,‬
‫ואז מקריאים את התסריט שחיברנו.‬
‫"שימו לב. דחוף.‬
‫"אנו מפריעים לשידור הזה‬
‫"כדי להביא בפניכם‬ ‫את תוצאות האמת של הבחירות, על סמך הסקרים."‬
‫והיינו עוברים במהירות על המידע שקיבלנו‬
‫מהסקרים, ואז היינו מכבים את השידור ועוקבים‬
‫אחר תקשורת צבאית פנמית‬ ‫כדי לוודא שהם לא מחפשים אותנו.‬
‫זה עבד כמו קסם.‬
‫בילינו את רוב שעות‬ ‫אחר הצהריים וחלק מהערב בכתיבת הודעות,‬
‫ביירוט תקשורת הרדיו שלהם.‬
‫אבל בסופו של דבר,‬ ‫מה שקרה היה שנורייגה עצר את הספירה.‬
‫וכעבור יום או יומיים‬ ‫הוא בעצם ביטל את הבחירות.‬
‫וההסבר שלו לביטול היה התערבות זרה.‬
‫גדודי הכבוד היו הביטוי‬
‫של קבוצה חשובה של אזרחים פנמים‬
‫שהחליטו בהתנדבות להתארגן כמיליציה אזרחית,‬
‫כקו תמיכה נוסף לכוחות ההגנה.‬
‫מה שרצינו היה למנוע‬
‫מהתערבות צבאית זרה להשתלט.‬
‫שמי אמדיס חימנז דה סנדובל.‬
‫הייתי סרן בכוח ההגנה בזמן הפלישה.‬
‫- אמדיס חימנז‬ ‫אל"מ, כוחות ההגנה של פנמה -‬
‫אני מכיר את בנחמין קולמרקו שנים רבות.‬
‫וכמו צעירים רבים בתקופתו,‬ ‫הוא היה אדם אידיאליסט מאוד,‬
‫ואני חושב שהייתה לו‬ ‫אמונה גדולה בעניין הלאומנות‬
‫והריבונות של פנמה.‬
‫הוא היה מפקד גדודי הכבוד.‬
‫אחרי התקופה שבה הבחירות נשללו,‬
‫- אריק הייני‬ ‫רס"ל דלתא -‬
‫והיו הפגנות אזרחיות המוניות,‬
‫נורייגה נתן הוראה לכוח ההגנה הפנמי‬
‫וגם לגדודי הכבוד,‬
‫לתקוף את האנשים שנבחרו באופן חוקי.‬
‫- אלימות עקב הבחירות -‬
‫אחד מהם היה בילי פורד.‬
‫הוא הותקף ברחובות, הנהג שומר הראש שלו נהרג‬
‫ופורד הוכה קשות.‬
‫אלימות בפנמה היום, כשכוחות תומכי נורייגה‬
‫תקפו את מנהיגי האופוזיציה ואת תומכיהם.‬
‫המועמד לנשיאות האופוזיציה,‬ ‫גיירמו אנדארה, הוכה עד אובדן הכרה.‬
‫המועמדים שלו לסגן הנשיא הותקפו קשות גם הם.‬
‫אבל הוא הראה את פרצופו האמיתי.‬ ‫הוא הראה שהוא דיקטטור.‬
‫וזו הייתה תחילת הסוף שלו.‬
‫- ממשלה בריונית‬ ‫האם ממשלת ארה"ב תתערב? -‬
‫הוצבתי ביחידת המבצעים המיוחדים.‬
‫- פנמה סיטי‬ ‫נובמבר 1989 -‬
‫היא נקראה "תא היתוך מודיעני".‬
‫בסמכות היחידה היה למצוא,‬ ‫לחשב ולחזות את המהלכים של נורייגה.‬
‫אז נשלחנו כצוות בנובמבר לעשות זאת.‬
‫הייתי רצה במורד השביל "אמאדור",‬
‫שזה באזור שבו הייתה ממוקמת המפקדה שלו,‬
‫הייתי מדברת עם השומרים‬ ‫כדי לראות איזה מידע אפשר להשיג,‬
‫ואז מדווחת על כל מה ששמעתי.‬
‫כשהגעתי, אחד הדברים‬ ‫שהתחלתי לפתח היה רשת‬
‫של מקורות שאולי‬ ‫ראו או שמעו על מקום הימצאו של נורייגה,‬
‫כדי שנוכל לחזות כל מהלך שלו.‬
‫ידעתי שהייתה לו פילגש, ויקי אמאדו,‬
‫והגעתי לאחד ממכוני הציפורניים‬ ‫שהיא הייתה מבקרת בהם‬
‫לראות אם אוכל לקלוט שם שמועות.‬
‫והיה גם בית שהוא ביקר בו לעיתים קרובות,‬
‫שהיה ידוע כ"בית המכשפה".‬
‫הוא מאוד התחבר לוודו‬ ‫שנקרא "סנטרייה" בספרדית.‬
‫הוא חשב שהכוחות האלה יועברו אליו‬
‫באמצעות הטקסים האלה‬ ‫ויעניקו לו כוחות מיוחדים.‬
‫- פורט קלייטון, פנמה‬ ‫16 בדצמבר 1989 -‬
‫ערכנו את נשף חג המולד שלנו,‬
‫והמפקד שלנו, המפקד סיסנרוס,‬ ‫עצר את האירוע שלנו.‬
‫- מועדון -‬
‫ניגשתי למיקרופון ואמרתי,‬ ‫"אני מצטער שאני נאלץ לבטל את האירוע,‬
‫"אבל הייתה לנו תקרית,‬ ‫ואני מורה על כל הקצינים‬
‫"להחזיר את בני משפחותיכם‬ ‫ולחזור להתייצב לתפקיד בבסיס."‬
‫קיבלתי הודעה שהתרחשה תקרית‬
‫שבה סגן חיל הנחתים נהרג.‬
‫- סגן הנחתים שנהרג בפנמה היה קולומביאני -‬
‫הוא יצא עם עוד שני חברים.‬
‫הם נסעו ליד המפקדה הפנמית‬ ‫והיה שם מחסום.‬
‫שם אמרו לו לעצור.‬
‫הוא רץ דרך המחסום.‬ ‫הם ירו בראשו והרגו אותו.‬
‫סיפור אמין מאוד שקיבלתי‬ ‫היה שכאשר הם תדרכו את בוש,‬
‫הם תדרכו אותו גם שלאחר שהנחת ההוא נהרג,‬
‫היה סגן של חיל הים,‬
‫שגם הוא לא היה צריך להיות שם, עם אשתו.‬
‫מחיל הים, שנסע באותו מקום. עצרו אותו.‬
‫הם הוציאו אותו,‬ ‫טיפלו בו בקשיחות, והתעללו באשתו,‬
‫ואז בוש הורה על המבצע.‬
‫מה שנקרא אז, "מטרה צודקת".‬
‫הפנמים קראו לזה "הפלישה האמריקאית",‬
‫אז לזה אני אתייחס,‬ ‫"הפלישה האמריקאית לפנמה",‬
‫כי זה מה שזה היה.‬
‫- 19 בדצמבר, 1989‬ ‫עשר בלילה -‬
‫כשחזרתי הביתה בסביבות עשר, קיבלתי שיחה‬
‫מסרן מויסה קורטיזו…‬
‫שהבסיס שלו היה בפורט אמאדור.‬
‫סרן קורטיזו אמר לי,‬
‫"בנחמין, דברים מוזרים קרו.‬
‫"איבדנו את התקשורת עם המקבילה האמריקאית‬
‫"של צבא ארה"ב בפנמה."‬
‫באותו לילה, כשהגענו,‬ ‫עברנו את אורות המחסום,‬
‫והם היו שבורים ולא היה חייל במחסום,‬
‫לא פנמי ולא אמריקאי.‬
‫וכל האזור השמאלי של הבסיס,‬ ‫שבו היו האמריקאים,‬
‫שהיה אזור הפיקוד‬ ‫של חיל הים של ארה"ב, היה חשוך.‬
‫היה אפל וחשוך לגמרי.‬
‫הייתי רב סמל…‬
‫- אריק הייני -‬
‫בגדוד החי"ר האמריקאי שהוצב שם,‬
‫הגדוד החמישי, חי"ר 87.‬
‫כוח דלתא השתתף בפלישה לפנמה‬
‫במבצע "מטרה צודקת" משתי סיבות.‬
‫ראשית, היה להם צוות‬ ‫שעקב אחרי נורייגה במשך כמה חודשים.‬
‫והסיבה השנייה הייתה בגלל קורט מוס.‬
‫קורט מוס, שהיה חלק מהקבוצה הפנמית הזו,‬
‫"ווז דה לה ליברטד",‬
‫הוא נסע לארה"ב וחזר לפנמה.‬
‫הקבוצה נבגדה על ידי מישהו שהכירו,‬
‫והם תפסו את קורט, הכניסו אותו לכלא.‬
‫קורט הוחזק בכלא "מודלו",‬ ‫במרכז העיר, בצ'וריו,‬
‫ממש מול ה"קומנדנסיה", מפקדת כוחות ההגנה.‬
‫היה ברור לממשלת ארה"ב‬
‫שכצעד ראשון בפלישה יש לחלץ את קורט.‬
‫המבצע נקרא "אסיד גמביט".‬
‫בזמן מבצע "מטרה צודקת",‬
‫הוצבתי בכוח משימה מיוחד של הצבא.‬
‫אז כוח משימה מיוחד הוא כינוי‬
‫של הצבא ליחידות שונות שהן מסווגות.‬
‫כוח דלתא הוא המובחר שבכוחותינו.‬
‫הם יכולים להיכנס לכל מצב,‬ ‫לטפל בעניינים ולצאת.‬
‫רצינו להוציא את קורט מוס מהכלא בשלום,‬
‫כי ידענו שככל שהוא נשאר שם,‬ ‫הסיכון שבו הוא נמצא גובר.‬
‫- 11:35 בלילה -‬
‫מרגלים מדלתא‬
‫תכננו את זה במשך זמן רב.‬
‫הכרתי את לי כשהוא הגיע לסלקציה,‬
‫דרך מחנה האימונים בדלתא.‬
‫הם נחתו מעל כלא מודלו,‬
‫נלחמו כדי להיכנס פנימה,‬
‫פוצצו דלתות ותאי מעצר‬
‫עם מטעני נפץ שהיו להם לשם כך,‬
‫תפסו את קורט מוס,‬ ‫לקחו אותו והעלו אותו למסוק.‬
‫אבל כשהמסוק יצא, הם ירו עליו.‬
‫הוא ניזוק והתרסק ברחוב למטה.‬
‫הצבא שלח תגבורת.‬
‫עם כל הירי שהתרחש, נגמ"ש משוריין משלנו‬
‫נסע לשם, חילץ אותו,‬ ‫והחזיר אותו לבסיס הצבא.‬
‫זו הייתה בריחה די דרמטית מהכלא.‬
‫כוחות דלתא, כמה מהם נורו,‬
‫אבל כולם שרדו, והיה סוף טוב.‬
‫בסולם של אחת עד עשר, זה עשר.‬
‫- חצות הלילה -‬
‫בינתיים, שעת השי"ן,‬
‫שאר הגדוד היה אמור‬ ‫להגיע במסוק לפורט אמאדור‬
‫ולאבטח את פורט אמאדור, ואז מתחיל המבצע.‬
‫בתוכנית המבצע היו מתקפות בו זמנית‬
‫- פנמה -‬
‫על אזור התעלה, פורט אמאדור,‬
‫נמל התעופה של פנמה, טוריחוס, פורט סימרון,‬
‫וריו האטו, שהייתה בצפון, לבדה.‬
‫הם הביאו את הדיוויזיה המוטסת ה-82.‬
‫אריות הים של חיל הים‬ ‫צנחו לתוך "פנמה וייחו",‬
‫ולמרבה הצער, זה היה בזמן של גאות נמוכה.‬
‫וכשזה קורה, הגאות מרוחקת מאוד מהיבשת,‬
‫ולמרבה הצער, איבדנו‬ ‫ארבעה אריות ים במהלך האירוע ההוא,‬
‫אבל זה היה כאוטי מאוד.‬
‫בשבילנו זו לא הייתה פלישה,‬ ‫אלא יציאה מהדלת האחורית.‬
‫האמת היא שהגבול בין בסיס פנמה‬
‫ובסיס צבא ארה"ב, היה הרחוב.‬
‫היה עליהם לחצות כביש כדי לפלוש.‬
‫הדבר החשוב ביותר היה לחסל מייד‬
‫את כל מוקדי ההגנה הפנמיים בעיר,‬
‫לבודד אותם ולהשבית אותם.‬
‫ה"קומנדנסיה" הופצצה בקצב.‬
‫היא נפגעה על ידי "ספינות תותחים"‬ ‫AC-130 שירו עליהם, הלמו בהם.‬
‫ולאחר מכן טוהרו על ידי ריינג'רים של הצבא.‬
‫ידענו שנורייגה לא היה שם,‬ ‫אחרת היינו נכנסים פנימה‬
‫בכוחות יבשה, ולא מפגיזים‬ ‫בפצצות ורקטות מהאוויר.‬
‫אז זה למעשה הושמד כשהמבצע התחיל.‬
‫שם התרחשו רוב מקרי המוות, ממש שם,‬
‫בקרב הזה ב"קומנדנסיה".‬
‫אז עלו באש הבתים המסכנים שהיו שם.‬
‫מכל מקום בעיר יכולת לראות את אלומת האור‬
‫מהשרפה של אל צ'וריליו.‬
‫לא ידענו האם הבית שלנו‬ ‫עדיין יהיה שם כשנחזור.‬
‫זה היה מפחיד מאוד.‬
‫שרפנו את צ'וריליו עד היסוד.‬
‫שנים עשר רחובות, קצת יותר.‬
‫אנשים פשוט נהרו החוצה.‬
‫הבניינים האלה נבנו על ידי הצרפתים‬
‫במהלך פרויקט התעלה הצרפתית.‬
‫זה היה עשוי מעץ אורן מסוואנה שבג'ורג'יה.‬
‫אם אי פעם ראיתם‬ ‫ליבת עץ אורן עולה בלהבות… זה פשוט טס.‬
‫ומי שהיה איטי או זקן או נכה או קטן,‬
‫לא הצליח לצאת מהמקום הארור הזה.‬
‫ב-19 בדצמבר בלילה,‬
‫הייתי מפקד פלוגת "קוקו סולו" בחיל הנחתים.‬
‫בדיוק קודמתי לדרגת סרן,‬
‫ובאותו יום תפסתי פיקוד על הפלוגה החדשה.‬
‫אפילו לא ידעתי‬ ‫את מספר הטלפון של היחידה.‬
‫אפילו לא הכרתי‬ ‫את שמות החיילים שהיו לי שם.‬
‫החיילים ביחידה הזאת היו צעירים מאוד.‬
‫הם היו ילדים‬ ‫בני 18, 19, 20, וכשההפגזות החלו,‬
‫הם פחדו מאוד. היינו מוקפים.‬
‫ואז החייל שלידי אומר,‬ ‫"המפקד, אל תצא החוצה. אתה תיהרג".‬
‫ואמרתי לחייל, "האפשרות היחידה‬ ‫היא לנסות להציל את עצמנו,‬
‫"כי כוח האויב שמולנו חזק בהרבה.‬
‫"אז אנסה להיכנע."‬
‫ברגע שניסיתי להיכנע ולצאת,‬ ‫רימון יד התפוצץ.‬
‫החייל ואני נפלנו. הוא לא מצא מחסה בזמן‬
‫ונפגע מהרימון.‬
‫הוא מת בזרועותיי.‬
‫יש דיווחים שרק בשעות הראשונות‬
‫התפוצצו למעלה מ-480 פצצות באזור הבירה,‬
‫במיוחד באזור אל צ'וריליו.‬
‫לדעתי, הקרבות הסתיימו תוך כשעה.‬
‫הייתי במחנה האסירים "דייוויס".‬
‫לא ידעתי שהנשיא החדש‬ ‫של פנמה הוא הנשיא אנדארה.‬
‫הממשלה החדשה שהורכבה על ידי הפלישה‬
‫הייתה בראשות המועמדים‬ ‫בתמיכת ארה"ב מהבחירות הלאומיות שבוטלו.‬
‫אנדארה קרא לזה…‬
‫ומתברר שהנשיא אנדארה שוחח‬ ‫עם המפקד סיסנרוס‬
‫ושאל את המפקד סיסנרוס עליי.‬
‫ואז נפגשתי עם המפקד סיסנרוס‬ ‫בבית מחסה במחנה דייוויס.‬
‫השנאה הייתה ניכרת בעיניו כשהוא נכנס.‬
‫מובן שאיש אינו אוהב‬ ‫שפולשים אליו, שיורים בו.‬
‫בזמנו הייתי נסער,‬
‫ואמרתי לו שאני רוצה לחזור למחנה האסירים,‬
‫ושאיני רוצה להשתתף בשום דבר.‬
‫אבל אמרתי לו, "תקשיב, הכול נגמר.‬
‫"נורייגה בורח.‬
‫"הוא בגד בכולכם.‬
‫"אין צורך לגרום לעוד מוות או הרס.‬
‫"אני צריך שתעזור לי."‬
‫סיסנרוס סיפר לי שהייתה שריפה באל צ'וריליו‬
‫ושהיו כמה אנשים שנותרו חסרי בית.‬
‫שאר המפקדים האמריקאים‬ ‫רצו להפציץ את קולון,‬
‫והם תכננו להפציץ את קולון באותו לילה.‬
‫הוא ביקש ממני לעזור לו‬ ‫לגרום לקצינים ולחיילים בקולון להיכנע.‬
‫שנינו רצינו להימנע משפיכות דמים מיותרת.‬
‫ואז קיימנו שיחת טלפון ביחד.‬
‫הם מדברים איתי. הם מדברים עם סרן סיסנרוס.‬
‫והוא מבקש מהם בכבוד רב,‬ ‫בצורה ברורה מאוד, להיכנע,‬
‫שמה שהוא רוצה זה להימנע מהפצצת העיר קולון.‬
‫אמרתי, "תקשיב, לא אפציץ אתכם‬ ‫אם תמסרו את כל כלי הנשק שלכם.‬
‫"תניפו דגל לבן, ולא תיפגעו."‬
‫חלפו כמה שעות,‬
‫והקצינים החלו לצאת‬ ‫לעבר מחסום החיילים האמריקאים.‬
‫וכך הם נמנעים מהפצצת קולון.‬
‫זה קרה לכ-75 אחוזים מהכוח הפנמי,‬
‫הם נכנעו עד היום השלישי.‬
‫לפני הביצוע של "מטרה צודקת",‬
‫המידע שקיבלנו היה, "אנו יודעים‬ ‫היכן נורייגה נמצא 24 שעות ביממה.‬
‫"תגידו לנו כשתלכו, ונגיד לכם איפה הוא."‬
‫ברגע שהגענו לשם, איש לא ידע היכן הוא.‬
‫האנשים שעקבו אחריו ציינו שהוא היה בפגישות‬
‫בצד האטלנטי בקולון.‬
‫ואז הוא הגיע לצד האוקיינוס השקט,‬
‫שם הוא היה במלון, קרוב לשדה התעופה,‬
‫ואז אבדו עקבותיו.‬
‫גילינו שהסיבה שאיש לא ידע היכן הוא נמצא,‬
‫הייתה שהוא היה בבית בושת‬ ‫בזמן מבצע "מטרה צודקת".‬
‫הוא ראה את המטוסים ואת הרעש והפיצוצים,‬
‫והוא תפס מחסה.‬
‫נורייגה היה אדם חכם.‬ ‫הוא ידע שאנחנו נהרוג אותו,‬
‫כי התכוונו להרוג אותו,‬ ‫ואם היינו מצליחים לתפוס אותו‬
‫בשלב כלשהו במהלך הלחימה, הוא היה מת.‬
‫אז הוא הלך ממקום למקום, התחבא.‬
‫הוא היה בבגדים אזרחיים,‬ ‫היה לו נהג, אדם צמוד אליו,‬
‫והוא לא יכול היה‬ ‫להישאר במקום אחד, כי דלתא עקבו אחריו.‬
‫עשינו יותר מ-20 משימות‬ ‫בתקופה של שישה ימים,‬
‫של מקומות שבהם ייתכן שהוא נמצא,‬ ‫או מקומות שדווח שהוא נצפה בהם.‬
‫אבל זה היה‬ ‫אותו סיפור בכל מקום, נורייגה איננו.‬
‫- קורי הייטס, פנמה‬ ‫21 בדצמבר, 1989 -‬
‫עמוק בפנים, הרגשתי שנורייגה היה‬
‫פחדן מכדי לברוח לג'ונגלים.‬
‫הוא יותר מדי אהב נחמה.‬
‫הוא יותר מדי אהב‬ ‫את הפילגש שלו, ויקי אמאדו.‬
‫ואז התחלתי לפתח במוחי מחשבה‬
‫שאולי ויקי אמאדו ידעה‬ ‫איפה הוא היה בתוך הכאוס שהתרחש.‬
‫היה לי ספר דפי זהב. בזמנו היו דפי זהב.‬
‫וחיפשתי את בית משפחת אמאדו, והתקשרתי.‬
‫זה היה מאוחר ב-21 בדצמבר.‬
‫אימה, נורמה, ענתה לטלפון,‬
‫והצגתי את עצמי בשם מריה,‬
‫ואמרתי שיש לי הודעה‬ ‫ממנואל נורייגה בשביל ויקי.‬
‫ויקי ניגשת לטלפון,‬
‫והיא מתנשמת בכבדות ושואלת אותי,‬
‫"הוא בסדר? איפה הוא?"‬
‫כך ידעתי שאף אחת מהן‬ ‫לא ידעה איפה נורייגה נמצא.‬
‫אז רק המשכתי להגיד לוויקי‬ ‫שההודעה שהייתה לי ממנואל היא‬
‫שאם היא לא תרגיש בטוחה,‬
‫היא תוכל ליצור קשר איתי, מריה,‬ ‫ואעזור לה להגיע למקום מבטחים.‬
‫זה היה סוף השיחה ב-21 בדצמבר.‬
‫ב-22 בדצמבר אחר הצהריים קיבלתי שיחה.‬
‫היא אמרה לי שהיא חוששת לחייה.‬
‫אמרתי לה שאארגן שיאספו אותה.‬
‫ב-23 בדצמבר פגשתי אותה במקום שנקבע.‬
‫אבל אז, כשהיא שמה לב‬ ‫שהרכב נכנס לאזור התעלה הישן‬
‫ושאנחנו מתקרבים לשער צבאי,‬
‫היא מביטה בי ואומרת, "לאן אנחנו הולכים?"‬
‫ואמרתי, "למקום בטוח."‬
‫הודעתי לה שאני לא בת ברית של נורייגה.‬
‫שאני בצד של כוחות ארה"ב,‬
‫ושהגיע הזמן שנורייגה יועמד לדין,‬
‫ושהמדינה צריכה את תמיכתה‬ ‫כדי לעזור לזה לקרות.‬
‫אז אני חושבת שבימים שלאחר מכן‬
‫היא התחילה להרגיש‬ ‫שיש לה תפקיד חשוב מאוד,‬
‫והיא חשבה על חיי ילדיה,‬
‫ואני חושבת שזה היה‬ ‫כנראה בעיקר מה שהעסיק אותה.‬
‫נקודת התורפה של ויקי אמאדו‬ ‫הייתה שהיא אהבה להיות במעמד הגבוה.‬
‫אימה, נורמה, ניהלה בר‬
‫והיה ידוע שהיא דאגה לנורייגה לארוחות,‬
‫כי הוא פחד שירעילו אותו.‬
‫אז זו הייתה אימא של ויקי.‬
‫ויקי, לעומת זאת, פשוט חיה ברמה‬
‫שלא הייתה לה הזדמנות לחוות‬
‫עד שפגשה את מנואל נורייגה.‬
‫מעניין לציין שלא ידענו איפה נורייגה היה‬
‫בזמן שהבאתי את ויקי לבית המחסה.‬
‫זה היה ב-23 בדצמבר.‬
‫- שגרירות ותיקן, פנמה‬ ‫ערב חג המולד, 1989 -‬
‫בערב של ה-24 בדצמבר,‬
‫נורייגה מתקשר לנונציו ומבקש מקלט.‬
‫נורייגה חיפש מקלט בנונציו,‬
‫כי זה מחסה שהוקם על ידי הכנסייה הקתולית.‬
‫האפיפיור אמר, "אי אפשר לגעת באדם‬ ‫כל עוד הוא אצל הנונציו, שליח האפיפיור."‬
‫הוא התקשר מחנות גלידה של "טייסטי פריז".‬
‫אוקיי, כאן נמצא החניון.‬
‫בצמוד, בצד השני נמצא הוותיקן.‬
‫רואים את שני הגברים‬ ‫שעומדים בתוך החניה, במפרץ הפתוח שם?‬
‫ממש מעבר לשם אמור להיות החדר של נורייגה.‬
‫שם נורייגה שוהה, ממש שם.‬
‫ואז אתה מוקף, כמובן…‬
‫יש אנשים שאמרו‬ ‫שכשהוא נכנס לשגרירות הוותיקן,‬
‫הוא היה לבוש כמו נזירה.‬
‫אחרים אומרים שהוא היה לבוש כאישה.‬
‫ויש גרסה שלישית שאומרת‬
‫שהאב וילאנואבה הכניס אותו לנונציו.‬
‫אני באמת לא יודע.‬
‫הגענו לשם מהר. היינו הראשונים בזירה.‬
‫אבטחנו את השגרירות עצמה‬ ‫כדי למנוע ממנו להימלט,‬
‫והיו סביבנו מעגלי אבטחה רבים.‬
‫סגרנו עליו.‬
‫לאחר מכן הקמנו‬ ‫קו תקשורת ישיר ב-26 או ב-27 בדצמבר,‬
‫מבית המחסה אל הנונציו,‬ ‫כך שהיה לנו קשר ישיר,‬
‫שיחות טלפון בין ויקי לנורייגה.‬
‫צותתנו לטלפון ושמעתי‬ ‫את נורייגה מדבר עם ויקי אמאדו.‬
‫השיחה שלה ושל נורייגה הייתה בגדול,‬
‫"אתה לא יכול להישאר שם לנצח."‬
‫בינתיים, כשהוא מדבר איתו לסירוגין,‬
‫אנחנו מגבירים את הלחץ.‬
‫רמקולים צבאיים גדולים‬ ‫משמיעים מוזיקת רוק חזקה.‬
‫הטוב ביותר היה במילים‬ ‫"נלחמתי בחוק והחוק ניצח".‬
‫זה פעל בקול רועם.‬
‫וידענו באיזה חדר הוא שוהה,‬
‫אז שמנו רמקולים ממש בסמוך לקיר,‬
‫פשוט להרעיש לו יום ולילה, ללא מנוחה.‬
‫העצרת הכללית קיבלה החלטה‬ ‫המתייחסת לפלישה של ארה"ב לפנמה‬
‫כ"הפרה בוטה של החוק הבינלאומי".‬
‫הצבעה של 75 נגד 20.‬
‫העצרת הכללית של האו"ם‬
‫אישרה את ההחלטה 44/240,‬
‫שמצביעה על כך שארה"ב,‬ ‫ההנהגה של ממשלת ארה"ב‬
‫באותה תקופה, של הנשיא בוש,‬ ‫הפרה את החוק הבינלאומי‬
‫והפרה את הריבונות של רפובליקת פנמה.‬
‫חזרתי באותו בוקר למפקדה שלי,‬
‫ובדרך חזרה, היה קהל גדול‬
‫במרחק של כקילומטר וחצי מהנונציו,‬ ‫של פנמים שהפגינו.‬
‫ברגע שהם ראו את המכונית שלי,‬ ‫הם אמרו, "אה".‬
‫הייתי מאוד אהוד בזמנו.‬
‫הם אמרו לי, "אם רק תיתן לנו‬ ‫להיכנס לשם, נגרור את נורייגה החוצה."‬
‫חזרתי למפקדה. התקשרתי לנונציו ואמרתי,‬
‫"יש קבוצה גדולה של פנמים בחוץ‬
‫"שרוצים להיכנס ולטפל בנורייגה."‬
‫הוא הבין, הלך לקרוא לנורייגה‬ ‫מחדר השינה למעלה.‬
‫כך בדיוק הוא אמר לי.‬
‫הוא אמר, "אמרתי לנורייגה,‬ ‫'אם לא תסגיר את עצמך‬
‫הקהל ייכנס ויתלה אותך כמו את מוסוליני'."‬
‫הוא אמר, "זה מה שיקרה לך‬
‫"אם לא תסגיר את עצמך לסיסנרוס,‬ ‫כי סיסנרוס מחויב להגן עליך‬
‫ברגע שאתה בחזקתו", וזו האמת.‬
‫לפני כן, דיברתי עם ויקי‬
‫על איזה מין גבר הוא נורייגה,‬ ‫והיא אמרה שהוא אדם גאה מאוד.‬
‫הוא היה מאוד שמח וגאה בהישגיו הצבאיים,‬
‫לא אהב השפלות בכלל.‬
‫ואז חשבתי על הרעיון‬ ‫שאולי להוציא אותו משם במדים שלו‬
‫זו דרך שבה יוכל לצאת ולא להרגיש את ההשפלה.‬
‫והשיחה עם נורייגה הייתה,‬ ‫"תלבש את המדים שלך.‬
‫"אתה יוצא מהנונציו, הגאווה שלך תחזור.‬
‫"אתה יודע, אתה פשוט‬ ‫לא יכול להישאר במצב כמו שהוא."‬
‫היו לנו כוחות צבא‬ ‫שהלכו לאחד מבתי המגורים של נורייגה‬
‫כדי להשיג את המדים,‬ ‫לגהץ אותם, שיהיו מוכנים ונקיים לכבודו,‬
‫וכך הם הועברו אליו.‬
‫כשראית שהווילון עלה, הוא הסכים לצאת.‬
‫אחד הדברים שהוא אמר היה,‬
‫"אסגיר את עצמי‬ ‫ואמסור את עצמי למפקד סיסנרוס."‬
‫העברתי את המידע למפקד תורמן.‬
‫הוא אמר, "לא, אתה לא צריך‬ ‫להיות שם", אז לא הייתי בשער.‬
‫פלוגת הכוחות המיוחדים‬ ‫היו שם כדי לבדוק אותו וכדומה,‬
‫ואני נשארתי מאחור.‬
‫- עשרה ימים לאחר מבצע "מטרה צודקת"‬ ‫3 בינואר, 20:50 -‬
‫וב-20:50 באותו ערב,‬
‫נורייגה אכן יצא מהנונציו במדי הצבא שלו.‬
‫אז הוא יצא, ניסינו לייצר‬ ‫מראה רגוע כדי לא להבהיל אותו.‬
‫לא רציתי שהוא יגיע לשער‬ ‫ואז ייבהל, יסתובב ויחזור פנימה,‬
‫ואז נחזור לנקודת ההתחלה.‬
‫הוא יצא דרך השער.‬ ‫אני זוכר שתפסתי אותו בזרוע העליונה,‬
‫כדי לסובב אותו ולערוך עליו חיפוש.‬
‫הוא שאל, "איפה המפקד סיסנרוס?"‬
‫ואמרתי לו, "הוא ממש שם, מעבר לכביש."‬
‫אזקנו אותו, הולכנו אותו למסוק בלאק הוק.‬
‫הייתי שם כשהכניסו אותו למסוק ואזקו אותו.‬
‫הוא התחיל להתנדנד,‬ ‫הוא חשב שנשליך אותו מהמסוק.‬
‫בגלל זה אזקנו אותו.‬ ‫אני משוכנע שזו הסיבה.‬
‫הוא התחיל לומר, "אה".‬
‫הוא פחד. הפחדן הזה… הוא פשוט פחדן.‬
‫רק כשנורייגה יצא משליח האפיפיור‬
‫וראיתי אותו מועבר‬ ‫לסוכני היחידה ללוחמה בסמים,‬
‫יכולתי לנשום לרווחה.‬
‫היו הרבה מרכיבים שפעלו ב"מטרה צודקת".‬ ‫זה לא היה מושלם. אנשים עשו טעויות.‬
‫לפעמים לאויב יש השפעה,‬ ‫למזג האוויר יש השפעה,‬
‫ולרכבים שבורים יש השפעה,‬ ‫אז שום דבר אף פעם לא מושלם.‬
‫אבל יחסית לגודל ולהיקף המבצע הזה,‬
‫הביצוע שלו היה די מדהים.‬
‫בקשר לפלישה לפנמה, המבצע הצבאי,‬
‫אין לי חרטות שהשתתפתי בזה.‬
‫למעשה, אני שמח שעשיתי זאת,‬ ‫כי אני יודע שהצלתי חיים רבים.‬
‫מה שהפתיע אותנו באמת, או לפחות אותי,‬
‫היה שנורייגה עבד‬ ‫עד הרגע האחרון עם ה-CIA.‬
‫סיכנתי את חיי,‬ ‫היחידה הצבאית שלי כמעט נהרגה.‬
‫היה מר מאוד לגלות שעד הרגע האחרון‬
‫הוא עבד למען האויב שתקף אותי.‬
‫קשה מאוד לראות אנשים לידך מתים.‬
‫מה שתפס אותי יותר מכול הוא שהיה ברור‬
‫שאין מלחמה שהיא טובה‬ ‫כמו שאין שלום שהוא רע.‬
‫זה מה שהכי תפס אותי.‬
‫אנחנו עדיין לא יודעים את מספר‬ ‫מקרי המוות שאירעו במהלך הפלישה.‬
‫אנו חושבים שהיו בין 2,000 ל-3,000 הרוגים.‬
‫אבל לא היו רישומים לגבי זה.‬
‫נורייגה נידון ל-40‬ ‫שנות מאסר כאסיר של ארה"ב,‬
‫ואז הוא נכנס לכלא בצרפת‬ ‫בגלל שהוא עבר על חוק צרפתי,‬
‫ואז הם שחררו אותו לפנמה,‬
‫והכניסו אותו לכלא באזור התעלה לשעבר,‬ ‫ואז גילו שיש לו סרטן, והוא מת.‬
‫אבל אני חושב שבסך הכול, התייחסו‬ ‫לנורייגה הרבה יותר טוב ממה שהגיע לו.‬
‫נורייגה היה אדם אכזרי מאוד.‬
‫פנמה היא אחד מסיפורי ההצלחה‬ ‫כי הם היו דמוקרטיים.‬
‫הם השתלטו על התעלה.‬
‫הם ניהלו אותה היטב. הם הרוויחו כסף.‬
‫אבל עלינו להיזהר‬
‫לא להשתתף בהשתלטויות צבאיות כאלה בעתיד.‬
‫זה גורם לא רק‬ ‫למותם של חיילים צעירים רבים,‬
‫אלא גם לאובדן נכסים ומעמד בעולם.‬
‫אז התקווה היא‬ ‫שימי הפלישה למדינות אחרות חלפו.‬
‫- מספר מקרי המוות הרשמי של פנמים‬ ‫במהלך מבצע "מטרה צודקת" הוא 514 -‬
‫- עשרים ושלושה חיילי ארה"ב‬ ‫ושלושה אזרחים אמריקאים נהרגו גם כן -‬
‫- המפקד מנואל נורייגה ריצה 17 שנות מאסר -‬
‫- סיפורי ריגול -‬
‫תרגום כתוביות: אביטל וינברגר‬