PANAMA CITY I PANAMA 20. DESEMBER 1989
Presidenten har bedt USAs forsvar om å utføre
planlagte oppdrag i Panama for å beskytte amerikanske liv,
gjenopprette den demokratiske prosessen, bevare Panamakanal-traktaten,
og pågripe Manuel Noriega.
USA bygde hovedsakelig Panamakanalen, og de eide og drev den i årevis,
frem til Carter-administrasjonen overleverte den til Panama.
Så kom Manuel Noriega til makten.
Han jobbet faktisk for den amerikanske regjeringen.
Hans rolle var å bekjempe narkotika,
men samtidig hjalp han narkosmuglerne.
Vi ga kanalen til panamanerne,
så vi kunne ikke gjøre det mens vi hadde en diktator som Noriega,
som var mektig og involvert i narkotikasmugling.
Før iverksettelsen av Just Cause,
sa all infoen vi fikk:
"Vi vet hvor Noriega er 24 timer i døgnet."
Når vi kom dit, visste ingen hvor han var.
Der er vi. Den store premien, Noriega,
er ikke å finne,
så jakten begynner.
KLASSIFISERT
SPIONER: PÅ HEMMELIG OPPDRAG
OPERASJON JUST CAUSE
PANAMAKANALEN I PANAMA
Panamakanalen forbinder Stillehavet og Atlanterhavet og ble åpnet i 1914.
USA bygget kanalen ved å hugge seg gjennom milevis av jungel
og importerte tusenvis av arbeidere helt fra Kina og Italia.
Panamakanalen ble ferdigstilt i 1914.
Tidligere det året,
hadde USA overbevist Panama om å frigjøre seg fra Colombia.
Området der kanalen er, var det smaleste punktet
mellom begge hav.
PANAMAKANALEN
Havnivåene er ulike, men det var det smaleste punktet.
Franskmennene prøvde å bygge en kanal,
men på grunn av sykdom, fikk de ikke fullført den.
Vi overtok arbeidet, og USA klarte å fullføre den.
Den amerikanske regjeringen skapte en kanalsone,
som er rundt 30 kilometer bred og rundt 65 kilometer lang.
Avtalen med Panama angående kanalen, og det var her uenigheten oppsto,
var at kanalen i praksis skulle være USAs eiendom.
Kanalsonen hadde egen regjering, egne lover og egne fengsler.
Så hvis panamanske borgere passerte på motorveien over kanalen,
var de underlagt amerikansk lov.
Etter hvert ble det et veldig konfliktfylt punkt.
Da Carter kom inn,
overleverte han sonen til Panama.
ORGANISASJONEN AV AMERIKANSKE STATERS HOVEDKVARTER
I henhold til disse avtalene vil Panama spille en stadig viktigere rolle
i driften og forsvaret av kanalen i de neste 23 årene.
Etter det vil USA fortsatt kunne respondere på enhver trussel
mot kanalens nøytralitet og åpenhet for bruk.
Da avtalen med Carter ble inngått,
opprettet vi en avdeling som ble kalt Joint Treaty.
Det var under meg.
Jeg var operasjonssjef i SouthCom.
BRIGADEGENERAL
Panama måtte anerkjenne at vi hadde militær der,
og at vi drev kanalen frem til 2000.
Jeg hadde 12 000 soldater under meg, den største av alle.
Men vi hadde rundt 12 000 sivile avhengige av militærets ansatte,
og rundt 20 000 Zonians som var amerikanske borgere.
CIA og amerikanske militæret
var de viktigste aktørene i Panama.
Panama er veldig viktig for USA på grunn av Panamakanalen
og all handel som går gjennom kanalen.
Så det er et viktig sted for oss.
Panamakanal-avtalen ble inngått med Torrijos.
Torrijos var en diktator.
En veldig karismatisk fyr, veldig nasjonalistisk og godt likt.
Vi håndterte ham effektivt.
Noriega var etterretningssjef for Torrijos.
Han innså viktigheten av propaganda,
bedrag, kilder og nettverk.
De kalte ham "ananasfjes" fordi han hadde kopparr,
og han hadde dem i hele ansiktet.
Det var et nedsettende kallenavn.
Han likte det nok ikke, men det var sånn det var.
Manuel Noriega hadde en veldig interessant barndom og ungdom.
Han var en sønn av en hushjelp, og moren hadde alltid prøvd
å forsørge ham så godt hun kunne.
I ungdommen ble han sendt til et militærakademi i Peru.
Han utmerket seg, og gjorde det bra.
Da han kom tilbake til Panama som løytnant,
ble han plassert under Omar Torrijos.
Torrijos tok han under sine vinger og ble mentoren hans.
Det forholdet ga grobunn for mye.
I 1971 ble han sjef for etterretningstjenesten.
Han var veldig hjelpsom under de sentralamerikanske krigene.
Han støttet vår regionale politikk og ga oss tilgang til harde mål,
noe vi satte stor pris på.
Frihetskjemperne i Nicaragua
kan vinne kampen for demokrati i Mellom-Amerika.
Men vår støtte trengs nå. I morgen er det for sent.
På samme tid foregikk det større ting i Mellom-Amerika.
Vi var involvert i kampen mot sandinistene.
De ble støttet av cubanerne,
og de var en satellittstat under Sovjetunionen,
så vi var veldig bekymret.
Noriega hadde et godt forhold til cubanerne.
Han ga oss innsideinformasjon fra kontaktene sine.
Han spilte nok på begge lag og fortalte dem om våre planer.
Det var tvil om hvor pålitelig han var.
Jeg visste at CIA betalte Noriega 200 000 dollar i året for informasjon.
Noriega fikk kompensasjon, men den var til å betale for…
…for de tingene han gjorde for oss. Som å samle inn informasjon,
fikse utstyr vi brukte
for å samle etterretning om harde mål.
Det var alltid et problem med Noriega og korrupsjon.
Han kjente landet og innflytelsesrike folk.
Han var en viktig del av den panamanske regjeringen
og særlig Torrijos.
31. JULI 1981
Omar Torrijos ble drept i en flyulykke.
TORRIJOS DREPT I PANAMANSK FLYKRASJ
Omstendighetene rundt hendelsen er uklare.
Myndighetene sa at flyet krasjet i en fjellvegg.
Men vitner sa at flyet eksploderte i lufta.
Selv om dødsfallet ble erklært en ulykke,
mistenker mange at han ble myrdet.
TIDLIGERE LEDER FOR DIGNITY BATTALIONS SAMFERDSELSMINISTER I PANAMA
Da general Torrijos døde i Cerro Marta den 31. juli 1981,
oppsto det en nasjonal usikkerhet.
Torrijos var ikke president i republikken. Han var regjeringssjef.
I overgangen tar Noriega over nasjonalgarden,
som senere kalles forsvarsstyrken.
Det var han som beordret overgangen.
Han ble leder for Panamas forsvarsstyrke
og klarte til slutt å konsolidere makten, og bli en sterk mann.
Han var ikke presidenten, men han var den viktigste personen,
diktatoren i Panama.
Han visste godt hvor pengene og de rike folkene befant seg,
og involverte seg i alle typer korrupsjon.
Jeg tror det verste var narkotikasmugling.
Noriega brukte Panama som transittpunkt for narkotika.
Han hadde kontroll over vannveiene.
Fra Colombia til Miami, og ruter til Europa.
Han utviklet nettverket i samarbeid med individer
fra de ulike kartellene, og han fikk veldig godt betalt for det.
Hvis kartellene vil ha sikker passasje eller støtte gjennom kanalen,
kan han fikse det.
Det et viktig forhold for kartellene.
Det var et perfekt tilfluktssted for narkotikasmugling
og andre typer korrupsjon.
Landet vårt var veldig bekymret for narkotikahandelen.
I 1986 beordret president Reagan CIA til skaffe bedre etterretning
om hvordan man kunne bekjempe narkotikasmuglere.
Vi dannet Panama-taskforcen for å forbedre etterretningsinnsamlingen.
Det var slik situasjonen var da jeg kom dit på min andre tur, i 1986.
Jeg ba ambassaden om en liste over selskapene de inngikk avtaler med.
Jeg ville rapportere hvor mange som hadde tilknytning til Noriega.
Alle var tilknyttet Noriega.
Noriega hadde klørne i dem,
så jeg ville forby samarbeid med de selskapene
og importere det fra USA.
Det var en del av oppdraget mitt, å bli kvitt Noriega,
så jeg og Noriega ble erkefiender.
Få liker å ha utenlandske tropper i landet sitt,
så det vil til slutt plage dem.
Noriega begynte raskt å stille spørsmål ved
om vi var de beste partnerne å ha,
de beste vennene å ha,
og begynte å motarbeide oss på forskjellige måter.
NASJONAL SIKKERHETSRÅDGIVER FOR REAGAN
Poindexter ba general Noriega gripe inn
på vegne av Contras i Nicaragua.
Han ba Noriega om å låne deler av Panamas territorium
for å trene Contras til å kjempe i Nicaragua.
General Noriega ga dem ikke tillatelse.
De så på general Manuel Antonio Noriega som en hindring
for å oppnå de geostrategiske og politiske målene.
Han ble fiendtlig innstilt, konfronterende,
og nesten stridslysten mot USA.
Han begynte å undergrave politikken vår i Mellom-Amerika.
Denne macheten representerer det panamanske folks verdighet og mot.
Det står: "Ikke et skritt tilbake."
Han begynte å undertrykke
det politiske systemet i Panama.
Han begynte å torturere og drepe sine politiske motstandere.
Vi kunne ikke se den andre veien lenger.
Vi måtte gjøre noe med det.
Det ble bestemt at vi skulle avslutte forholdet med ham.
President George Bush Senior stoppet økonomisk og militær hjelp til Panama,
så ting var ute av kontroll.
I 1988 var Noriega tiltalt for narkotikasmugling i USA.
NARKOTIKATILTALT
Helikopteret er opprinnelig levert av USA,
men diktatorer som er tiltalt for narkotikasmugling
flyr fortsatt rundt i landet sitt.
General Manuel Noriega er sjef for hæren og den mektigste mannen i Panama.
Som leder av taskforcen
skulle jeg på møte i Det hvite hus med det nasjonale sikkerhetsrådet.
Målet var å få ham til å fratre på fredelig vis,
og overlate det til en demokratisk regjering på et tidspunkt.
Ut med Noriega?
Jeg vil gjerne få ham ut. Vi vil gjerne at han fratrer.
PANAMA BY I PANAMA MARS 1989
I mars 1989 var det et kuppforsøk
utført av noen fra hans eget militær.
og de ble drept, henrettet.
General Noriega var lenge på CIAs lønningsliste,
og han er god på propaganda.
Han har igjen avvist et forsøk på å avsette ham.
USA vil inderlig at han skal gå av,
men han har et fast grep om makten.
Vi var ikke ute etter et statskupp. Vi ga dem ikke våpen eller trente dem.
Vi overtalte bare militæret til å presse Noriega til å gå av.
Kurt Muse var en amerikansk statsborger og familien flyttet til Panama.
Faren hans hadde et grafisk design-byrå. og han jobbet for faren sin.
Barna hans gikk på panamanske skoler.
Han var integrert i det panamanske samfunnet.
Men han, som andre panamanske venner,
ble svært bekymret for Noriega og hans maktmisbruk.
De kalte seg "Radio Voz de la Libertad".
De oppdaget at de kunne avbryte
radiooverføringer fra radiostasjoner i Panama by,
og kapre signalet for å kringkaste sitt eget program.
På den tiden kringkastet de sporadisk,
veldig korte beskjeder som var anti-Noriega og pro-demokrati.
Frihetens stemme.
Vi ga dem penger, midler til å leie trygge hus
på forskjellige steder i sentrum av Panama by.
Vi ga dem det nyeste utstyret
som kunne programmeres til å ta over stasjoner til et gitt tidspunkt.
Vi bestemte oss for å bruke denne muligheten
til å motarbeide Noriega, fordi vi visste at han ville jukse.
Han skulle manipulere valget.
Vi satte opp utstyret og ventet på valgdagen.
På valgdagen mottok vi resultatene av valgdagsmålingene,
og så leste vi manuset vi lagde.
"Hør etter. Haster.
Vi avbryter denne sendingen
for å gi dere det ekte valgresultatet basert på valgdagsmålingene."
Vi gikk raskt gjennom informasjonen vi hadde mottatt
fra valgdagsmålingene, og så skrudde vi av.
Vi overvåket militærets kommunikasjon for å forsikre oss om at vi var trygge.
Det var en suksess.
Vi brukte resten av dagen på å sende ut meldinger
og avlytte radiokommunikasjonen deres.
Men til slutt stoppet Noriega stemmetelling.
En dag eller to senere annullerte han valget.
Han sa at det var grunnet utenlandsk innblanding.
Dignity Battalions var navnet
på en viktig gruppe panamanske borgere
som frivillig bestemte seg for å organisere seg som en milits,
som en støttelinje for forsvarsstyrken.
Vi ønsket å forhindre
en utenlandsk militær intervensjon.
Jeg heter Amadís Jiménez De Sandoval.
Jeg var kaptein i forsvarsstyrken under invasjonen.
OBERST I PANAMAS FORSVARSSTYRKE
Jeg har kjent Benjamín Colamarco i mange år.
Som mange unge menn på den tiden, var han en idealistisk mann.
Jeg tror han var en stor tilhenger av nasjonalismen
og Panamas suverenitet.
Han var kommandant for Dignity Battalions.
Etter at valget ble erklært ugyldig
og det var massive sivile protester,
ba Noriega Panamas forsvarsstyrke
og Dignity Battalions
om å angripe mennene som var valgt på lovlig vis.
En av dem var Billy Ford.
Han ble angrepet i gatene, livvakten hans ble drept,
og Ford ble skamslått.
Vold i Panama i dag. Pro-Noriega-styrker
angrep opposisjonsledere og deres tilhengere.
Opposisjonens presidentkandidat Guillermo Endara ble slått bevisstløs.
Visepresidentkandidatene hans ble også hardt skadet.
Men han viste sitt sanne jeg. Han viste at han var en diktator.
Det var begynnelsen på slutten for ham.
GANGSTERREGJERING VIL USA GRIPE INN?
Jeg ble plassert i en spesialoperasjonsenhet.
Den ble kalt Felles etterretningsenhet.
Mandatet for enheten var å finne og forutsi Noriegas trekk.
Vi ble sendt ned som et team i november for å gjøre dette.
Jeg jogget ned Amador Causeway.
Hovedkvarteret hans lå i det området.
Jeg snakket med vaktene for å prøve å få informasjon,
og så rapporterte jeg det jeg hørte.
Da jeg kom begynte jeg å utvikle et nettverk
av kilder som kan ha sett eller hørt hvor Noriega oppholder seg,
slik at vi kunne forutse trekkene hans.
Han hadde en elskerinne, Vicky Amado.
Jeg dro til en av neglesalongene hun brukte
for å se om jeg fikk høre noen rykter.
Han besøkte også et hjem
som var kjent som heksens hjem.
Han var veldig opptatt av voodoo, kalt Santería på spansk.
Han trodde at disse ritualene ville gi ham større krefter.
FORT CLAYTON I PANAMA 16. DESEMBER 1989
Vi hadde julebord,
og kommandanten vår, general Cisneros, satte en stopper for kvelden.
Jeg tok mikrofonen og sa: "Beklager at jeg må avlyse julebordet,
men det har skjedd noe, så jeg beordrer alle offiserene
til å følge familien sine hjem og deretter returnere til basen."
Jeg fikk beskjed om at en marineløytnant hadde blitt drept.
MARINELØYTNANTEN SOM BLE DREPT I PANAMA VAR COLOMBIANSK
Han hadde gått ut med to venner. De kjørte forbi Panamas hovedkvarter.
Det var en veisperring. De ba ham om å stoppe.
Han løp forbi blokaden. De skjøt og drepte ham.
Jeg hørte at da de brifet Bush,
sa de at etter marineløytnantens drap,
kom en annen løytnant, som ikke skulle ha vært der, med kona.
Løytnanten kjørte samme sted, og ble stoppet.
De dro ham ut, banket ham, og gjengvoldtok kona.
Da ga Bush ordre om at operasjonen skulle utføres.
Den ble kalt "Just Cause".
Panamanerne sa "den amerikansk invasjon",
så jeg skal si "den amerikanske invasjonen av Panama".
Det var det det var.
19. DESEMBER 1989 KL. 22.00
Jeg var på vei hjem rundt klokka ti da jeg fikk en telefon
fra kaptein Moisés Cortizo…
…som hadde base i Fort Amador.
Kaptein Cortizo sa:
"Benjamín, det har skjedd merkelige ting.
Vi har mistet kontakten med USAs hær her i Panama."
Da vi ankom den natten, var lysene ved sjekkpunktet ødelagte,
og det var ikke en eneste soldat ved sjekkpunktet,
verken fra Panama eller USA.
Hele venstresiden av basen, der amerikanerne var,
marinens kommandosenter, var mørk.
Helt svart.
Jeg var ledende sersjantmajor
i infanteribataljonen som var stasjonert der,
den femte bataljonen, 87. infanteri.
Delta Force deltok i invasjonen av Panama
på Operasjon Just Cause av et par grunner.
Den grunnen var at et av teamene deres hadde sporet Noriega i flere måneder.
Den andre var Kurt Muse.
Kurt Muse hadde vært med i den panamanske gruppen
Voz de la Libertad.
Han hadde reist til USA og returnerte til Panama.
Gruppen hadde blitt forrådt av noen de kjente,
og de hadde arrestert og fengslet Kurt.
Kurt satt i Modelo-fengselet i Chorrillo,
rett overfor comandancia, hovedkvarteret til forsvarsstyrken.
Det ble klart for amerikanerne
at første steg i invasjonen var å få Kurt ut.
Oppdraget het Acid Gambit.
Under Operasjon Just Cause
ble jeg plassert i en spesialstyrke.
En spesialstyrke er hærens
betegnelsen på graderte enheter.
Delta Force er vår elitetropp.
De kan gå inn og ordne opp i alle situasjoner og komme seg ut igjen.
Vi ville få Kurt Muse trygt ut av fengsel,
for jo lenger han ble, desto mer utsatt var han.
KL. 23.35
Noen fra Delta hadde planlagt dette lenge.
Jeg kjente Lee da han kom til operatørkurset i Delta.
De landet på toppen av Modelo fengsel,
kjempet seg inn,
sprengte opp dører og celler
med eksplosiver de hadde til det formålet,
tok med Kurt Muse opp og satte ham i et helikopter.
Da helikopteret dro, skjøt de på det.
Det ble skadet og krasjet på gata nedenfor.
Militæret sendte inn forsterkninger.
Mens skytingen pågikk,
kjørte en panserbil inn og reddet ham, og kjørte ham tilbake til militærbasen.
Det var en dramatisk flukt fra fengselet.
Et par fra Delta Force ble skutt,
men alle overlevde, og det var en lykkelig slutt.
På en skala fra én til ti, er det ti.
MIDNATT
Klokken-H skulle bataljonen komme i helikopter
og sikre Fort Amador, så skulle vi starte operasjonen.
Operasjonsplanen hadde samtidige angrep
på Kanalsonen, Fort Amador,
Panamas flyplass, Torrijos, Fort Cimarron,
og Rio Hato, som var langt oppe i nord for seg selv.
De fikk hjelp av 82. luftbårne divisjon.
Navy SEALs hadde hoppet i fallskjerm ned til Panamá Viejo,
og dessverre var det i en tid med lavvann.
Når det skjer, er tidevannet langt unna fastlandet,
og dessverre mistet vi fire fra Navy SEALs der.
Det var veldig kaotisk.
Det var ikke en invasjon. Det var en tur ut bakdøra.
Grensen mellom Panamas base
og USAs base var bare en gate.
De krysset gata for å invadere.
Det viktigste var å umiddelbart fjerne
alle basene til Panamas forsvarsstyrke,
for å isolere dem og gjøre slutt på dem.
Comandancia ble kraftig beskutt.
Det ble truffet av AC-130 nærstøttefly som hamret løs med skudd,
og etterpå ble det gjennomsøkt av Rangers.
Vi visste at Noriega ikke var der, ellers ville vi gått inn med fotsoldater
istedenfor bomber og raketter fra luften.
Det ble ødelagt da operasjonen startet.
Det var der de fleste livene gikk tapt,
i kampen om comandancia.
Det var der husene tok fyr.
Uansett hvor du var i byen, kunne du se lyset fra flammene
som brannen fra El Chorrillo skapte.
Vi var ikke sikre på om huset vårt ville være der når vi kom tilbake.
Det er veldig skummelt.
Vi brant Chorrillo til grunne.
Tolv kvartaler, litt mer.
Folk strømmet ut.
Bygningene ble bygget av franskmennene
da franskmennene prøvde å bygge kanalen.
Det var kjernefuru fra Savannah i Georgia.
Hvis du har sett kjernefuru brenne, det bare…
Hvis du var treg, gammel, skadet eller liten,
kom du deg ikke ut derfra.
Kvelden den 19. desember
var jeg sjef for Coco Solo marineinfanteri.
Jeg var nylig forfremmet til kaptein,
og dette var min første dag som kommandant.
Jeg visste ikke engang telefonnummer til enheten.
Jeg visste ikke hva soldatene het.
Soldatene var veldig unge.
De var rundt 18 eller 19 år, og da bombingen startet,
var de veldig redde.
Vi var omringet.
Soldaten ved siden av meg sa: "Kaptein ikke gå ut, du vil bli drept."
Jeg svarte: "Vi må prøve å redde oss selv,
fordi fienden er overlegen.
Så jeg skal prøve å overgi meg."
Da jeg gikk ut for å overgi meg, sprengte en håndgranat.
Vi kastet oss for å søke dekning, men han ble truffet av granaten.
Han døde i armene mine.
Det er rapporter som sier at bare i de første timene
ble over 487 bomber detonert i hovedstadsområdet,
spesielt i området El Chorrillo.
Det hele var over på en time.
Jeg var i fangeleiren Davis.
Jeg visste ikke at president Endara var Panamas nye president.
Invasjonen etablerte en ny regjering
som ble ledet av kandidatene fra det annullerte valget.
Endara kalte det…
President Endara snakket med general Cisneros
og spurte om meg.
Det var da jeg møtte general Cisneros i et trygt hus i Fort Davis.
Han hadde hat i blikket da han kom inn.
Ingen liker å bli invadert, skutt ned.
Jeg var opprørt,
og jeg sa at jeg ville tilbake til fangeleiren,
og at jeg ikke ville delta i noe som helst.
Jeg sa til ham: "Det er over.
Noriega er på rømmen. Han har forrådt dere.
Det er ingen grunn til mer død eller ødeleggelse.
Du må hjelpe meg."
Cisneros forteller meg at det var en brann i El Chorrillo
og at flere var hjemløse.
De andre amerikanske generalene ville bombe Colón,
og de planla å gjøre det den kvelden.
Han ba meg om hjelp til å få troppene i Colón til å overgi seg.
Ingen av oss ønsket unødvendig blodsutgytelse.
Så vi ringte sammen.
De snakker med meg. De snakker med kaptein Cisneros.
Han ber dem på en respektfull måte om å overgi seg,
for han ønsker ikke å bombe Colón.
Jeg sa: "Jeg bomber dere ikke om dere gir fra dere våpnene.
Overgi dere, så blir ingen skadet."
Noen timer senere
begynte offiserene å gå mot de amerikanske troppene.
Med dette unngikk de bombingen av Colón.
Omtrent 75 % av den panamanske styrken hadde overgitt seg på dag tre.
Før iverksettelsen av Just Cause,
sa all infoen vi fikk:
"Vi vet hvor Noriega er 24 timer i døgnet."
"Si når dere drar, så sier vi hvor han er."
Når vi kom dit, visste ingen hvor han var.
De som skygget ham hadde merket at han hadde vært på møter
på Atlanterhavssiden av Colón.
Så dro han til Stillehavssiden,
der han var på et hotell nær flyplassen,
og så mistet de ham.
Årsaken til at ingen visste hvor han var,
var fordi han var på et bordell da Just Cause foregikk.
Han så flyet, lydene og eksplosjonene,
og gikk under jorda.
Noriega var en smart mann. Han visste at vi skulle drepe ham.
Vi skulle drepe ham. Hadde vi fått tak i ham i kampene,
hadde han vært en død mann.
Så han dro fra sted til sted for å skjule seg.
Han brukte sivile klær og hadde en sjåfør.
Han kunne ikke bli lenge på samme sted, for Delta var etter ham.
I løpet av seks dager utførte vi over 20 oppdrag
på steder der han hadde vært eller det var rapportert at han var.
Det var alltid det samme, ingen Noriega.
QUARRY HEIGHTS I PANAMA 21. DESEMBER 1989
Jeg følte at Noriega var for feig til å gjemme seg i jungelen.
Han var for glad i komfort.
Han var for glad i elskerinnen sin, Vicky Amado.
Så jeg begynte å tenke
at kanskje Vicky Amado visste hvor han var.
Jeg åpnet telefonkatalogen.
Jeg så etter Amado, og så ringte jeg.
Dette var sent den 21. desember.
Moren hennes, Norma, tok telefonen,
og jeg presenterte meg selv som Maria,
og sa at jeg hadde en beskjed fra Noriega til Vicky.
Vicky tar telefonen,
og hun er andpusten og spør meg:
"Er han trygg? Hvor er han?"
Det fortalte meg at de ikke visste hvor Noriega var.
Jeg sa til Vicky at beskjeden fra Manuel var
at hvis hun ikke følte seg trygg,
så kunne hun kontakte meg, Maria, og jeg skulle hjelpe henne i sikkerhet.
Slik avsluttet samtalen den 21. desember.
På ettermiddagen den 22. desember fikk jeg en telefon.
Hun sa hun fryktet for livet.
Jeg sa at jeg skulle hente henne.
Den 23. desember møtte jeg henne på det avtalte stedet.
Men når hun merker at kjøretøyet kjører inn i den gamle Kanalsonen
og vi nærmer oss et militært sjekkpunkt,
ser hun på meg og sier: "Hvor skal vi?"
Jeg sa: "Til et trygt sted."
Jeg sa at jeg ikke var en Noriega-alliert.
Jeg var på USAs side,
og det var på tide at Noriega ble stilt for retten,
og landet trengte hennes støtte for å få det til.
Så i løpet av de neste dagene,
begynte hun å føle at hennes rolle var veldig viktig,
og hun måtte tenke på barna sine,
og jeg tror at det var det hun tenkte mest på.
Vicky Amados undergang var at hun likte å være en del av fiffen.
Moren hennes, Norma, drev en bar
og var kjent for å lage Noriegas måltider fordi han var redd for å bli forgiftet.
Så det var Vickys mor.
Vicky, derimot, levde livsstilen
hun aldri fikk muligheten til å ha
før hun møtte Manuel Noriega.
Vi visste ikke hvor Noriega var da jeg tok med Vicky til skjulestedet
den 23. desember.
VATIKANETS AMBASSADE I PANAMA JULAFTEN 1989
På kvelden den 24. desember,
ringer Noriega nuntiaturet og ber om tilflukt.
Noriega søkte tilflukt i nuntiaturet
fordi det er et fristed som er etablert av den katolske kirken.
Paven sa: "Ingen kan bli rørt så lenge de er i pavens nuntiatur."
Han hadde ringt fra en iskremkiosk.
Parkeringsplassen er der borte.
Vatikanet er rett ved siden av.
Ser du de mennene på parkeringsplassen?
Rett overfor er visstnok Noriegas rom.
Der bor Noriega.
Du er selvsagt omringet…
Noen sier at han ankom ambassaden kledd som en nonne.
Andre sier at han var kledd som en kvinne.
Så er det en tredje versjon som sier at Fader Villanueva fikk ham inn.
Jeg vet virkelig ikke.
Vi fortet oss dit. Vi er de første som kom dit.
Vi sikret ambassaden for å hindre ham i å rømme,
og vi hadde flere sikkerhetsbarrierer rundt oss.
Vi hadde ham innesperret.
Vi satte opp en direkte linje den 26. eller 27. desember,
fra skjulestedet til nuntiaturet slik at vi hadde direkte kontakt,
telefonsamtaler mellom Vicky og Noriega.
Vi avlyttet telefonen. Jeg hørte Noriega snakke med Vicky Amado.
I samtalen med Noriega sa hun:
"Du kan ikke bli der for alltid."
Mens de snakker sammen av og på,
øker vi presset.
Store høyttalere som spiller høylytt rockemusikk.
"I Fought the Law and the Law Won" ble spilt på full guffe.
Vi visste hvilket rom han bodde på,
så vi satte et par høyttalere nær veggen
for å spille høy musikk dag og natt. Ingen hvile.
FNs generalforsamling har vedtatt at USAs invasjon av Panama
var et "åpenbart brudd på folkeretten".
Det ble 75 mot 20.
FNs generalforsamling
godkjente resolusjon 44/240,
som indikerer at USAs regjering,
som var ledet av president Bush, brøt internasjonal lov
og krenket Panamas suverenitet.
Den morgenen dro jeg til hovedkvarteret,
og på veien tilbake sto en stor gruppe panamanere og demonstrerte.
De hylte da de så bilen min.
Jeg var veldig populær da.
De sa: "Hvis du slipper oss inn, så sleper vi Noriega ut."
Jeg dro til hovedkvarteret, ringte nuntiaturet og sa:
"Det er en stor gruppe panamanere utenfor
som vil komme inn og ta seg av Noriega."
Han tok tegninga. Han ringte opp til Noriegas soverom.
Han fortalte meg dette.
Han sa: "Jeg sa til Noriega at hvis du ikke overgir deg,
kommer folkemengden og henger deg som Mussolini."
Han sa: "Slik blir det
hvis du ikke overgir deg til Cisneros, for Cisneros må beskytte deg
når du er i hans varetekt", noe som var sant.
Før dette hadde jeg snakket med Vicky
om hva slags mann Noriega var, og hun sa at han var en veldig stolt mann.
Han var veldig stolt av sine militære prestasjoner,
og han likte ikke ydmykelser.
Derfor tenkte jeg at å føre ham ut i uniformen
ville gjøre at han kunne gå ut uten å føle seg ydmyket.
Samtalen med Noriega var slik: "Ta på deg uniformen.
Du går ut av nuntiaturet med verdigheten i behold.
Du kan ikke leve slik som du gjør nå."
Våre militære styrker dro til en av Noriegas boliger
for å hente, rense og klargjøre uniformen,
og slik ble den levert.
Gardinet gikk opp og han ville overgi seg.
En av tingene han sa var:
"Jeg overgir meg til general Cisneros."
Jeg sa det videre til general Thurman.
Han sa jeg ikke burde gå dit, så jeg var ikke ved porten.
Spesialstyrken var der for å sjekke ham, og jeg sto i bakgrunnen.
TI DAGER ETTER OPERASJON JUST CAUSE 3. JANUAR, KL. 20.50
Klokken 20.50 den kvelden,
kom Noriega ut av nuntiaturet i militæruniformen.
Han kom ut, og vi prøvde å være rolige for ikke å skremme ham.
Jeg ville ikke at han skulle få panikk og gå tilbake,
og så er vi tilbake til start.
Han kom ut gjennom porten. Jeg husker at jeg tok ham i overarmen,
så vi kunne ransake ham.
Han spurte: "Hvor er general Cisneros?"
Jeg svarte: "Han er rett der borte."
Vi tok på ham håndjern og tok ham med til et helikopter.
De festet håndjernene i helikopteret.
Han trodde vi skulle kaste ham ut av helikopteret.
Derfor festet vi ham med håndjern.
Han stønnet.
Han var redd. Han er bare en feiging.
Det var ikke før Noriega forlot pavens nuntiatur
og jeg så ham bli overlevert til DEA-agentene
at jeg følte meg lettet.
Det var mange faktorer som spilte inn i Just Cause.
Det var ikke feilfritt. Folk begikk feil.
Fienden er uforutsigbar, været er uforutsigbart,
biler kan bli ødelagte, så ingenting er feilfritt.
Med tanke på omfanget av operasjonen,
ble den gjennomført imponerende bra.
Angående invasjonen av Panama, angrer jeg ikke på at jeg deltok.
Jeg er glad jeg gjorde det. Jeg reddet mange liv.
Det som overrasket oss, eller i hvert fall meg,
var at Noriega hadde jobbet med CIA.
At jeg risikerte livet mitt, at militærenheten min nesten ble drept.
Det var bittert å finne ut
at han hadde jobbet for fienden som angrep meg.
Det er vanskelig å se mennesker dø ved din side.
Det jeg sitter igjen med er
at det ikke fins en god krig og det fins ikke dårlig fred.
Det er det jeg sitter igjen med.
Vi vet fortsatt ikke hvor mange som døde i invasjonen.
Vi anslår rundt 2000 til 3000 døde.
Men det er fins ingen dokumentasjon.
Noriega ble dømt til 40 år i fengsel i USA,
så ble han fengslet i Frankrike for brudd på fransk lov,
så utleverte de ham til Panama,
og satte ham i et tidligere Kanalsone-fengsel,
så fant de ut at han hadde kreft, og så døde han.
Jeg mener at Noriega ble behandlet mye bedre enn han fortjente.
Noriega var en grusom mann.
Panama er en suksesshistorie fordi de har vært demokratiske.
De overtok kanalen.
De drev den bra. De har tjent penger.
Men vi må være forsiktige
og ikke ta del i militære kupp i fremtiden.
Ikke bare fører de til at mange unge soldater dør,
men også tap av rikdom og status i verden.
Forhåpentligvis er dagene med å invadere andre land over.
IFØLGE OFFISIELLE TALL DØDE 514 PANAMANERE UNDER OPERASJON JUST CASE
TJUETRE AMERIKANSKE SOLDATER OG TRE SIVILE AMERIKANERE BLE OGSÅ DREPT.
GENERAL MANUEL NORIEGA SATT 17 ÅR I FENGSEL
SPIONER: PÅ HEMMELIG OPPDRAG
Tekst: Veronika Mathisen