РИМ, ІТАЛІЯ 13 ТРАВНЯ 1981 РОКУ
Я хотів залишити слід в історії, а потім піти.
Я мав намір застрелити королеву Англії.
Чи Рейгана, та в нього вже стріляли.
Тож лишився лише Папа Римський.
Не бійтеся.
«ВОРЛД ОВЕР»
Не бійтеся.
Відкрийте ваші серця. Відкрийте ваші серця Христу.
Він регулярно з'являється на площі Святого Петра у Ватикані
перед тисячами вірян.
Тут і під час багатьох поїздок за кордон він нехтує заходами безпеки,
підходячи на відстань руки до людей, яких любить.
Я хотів убити папу і вчинити самогубство.
Це був мій точний план.
Я все пам'ятаю.
ЦЕНТРАЛЬНЕ РОЗВІДУВАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ
СЕКРЕТНО
ШПИГУНСЬКІ ОПЕРАЦІЇ
ЗМОВА З МЕТОЮ ВБИВСТВА ПАПИ РИМСЬКОГО
ПЛОЩА СВЯТОГО ПЕТРА, ВАТИКАН, РИМ 13 ТРАВНЯ 1981 РОКУ, 16:30
Я пам'ятаю 13 травня.
Коли я прокинувся,
я пішов був на площу Республіки.
Справді, це був літній день.
Там були десятки тисяч людей.
Я був як турист.
Я підійшов до обеліска,
до нього підійшов поліцейський у цивільному.
Він дивився на мене кілька хвилин.
Я дивився на нього,
а потім він пішов.
Я чую цей галас:
«Хай живе Папа Римський!»
Сила, щось, що не можна пояснити, тягнуло мене вперед.
Там було багато людей, усі кричали:
«Хай живе Папа!»
Отже, коли Папа проїхав перше коло,
неможливо було щось зробити, бо на шляху стояла дитина.
Було б жахливо її застрелити.
Потім він об'їхав натовп другий раз,
і сталося те, що вже було написано.
Я б, мабуть, стріляв більше разів…
але неймовірно те, що пістолет заклинило.
Після двох пострілів.
Я пам'ятаю, як голуби
злетіли стривожені,
і було видно, що папа втрачає силу.
Ми зрозуміли, що він поранений, і він упав на бік.
Я підтримав його і спитав, чи йому боляче.
Він сказав: «Так» і вказав на місце.
Куля пройшла через усе тіло.
Вона впала переді мною, між ним і мною в машині.
Після того, як пістолет заклинило,
я впустив його, і мене спіймали.
Сильна рука.
Я дізнався, що це була черниця, Лучія.
По суті, світ перестав обертатися.
ПОЛІКЛІНІКА АҐОСТІНО ДЖЕМЕЛЛІ
ЛІКАРНЯ КОРОЛЕВИ МАРҐЕРІТИ
Стан Папи Івана Павла покращується,
але він ще в небезпеці.
Післяопераційне відновлення
Івана Павла ІІ успішно завершено.
Органи й системи його організму працюють нормально.
СОФІЯ, БОЛГАРІЯ ТЕПЕРІШНІЙ ЧАС
Я журналіст болгарського походження.
Займаюся цією справою десять років.
Мене зацікавила атака на Івана Павла ІІ
одразу після падіння Берлінського муру.
Новий демократично обраний уряд Болгарії вирішив,
на прохання Сполучених Штатів,
відкрити нове розслідування
спроби вбивства Івана Павла ІІ.
Дуже швидко, після арешту на площі Святого Петра
Алі Агджа постав перед судом. Відбувається дуже швидке розслідування.
Він каже, що діяв сам.
Організується досить швидкий судовий процес,
який загрожує йому довічним ув'язненням.
Мехмета Алі Агджу визнано винним
у злочинах, у яких його звинувачено,
і засуджено до довічного ув'язнення.
Напад на Івана Павла ІІ
мав дух змови,
дух шпигунства витав навколо всього цього,
що захопило багатьох людей.
Але якщо існує багато теорій змови,
то це ще й тому, що існує багато секретних служб,
які брали участь у цій справі,
що є найбільш символічною справою з часів Холодної війни.
ТЕОРІЯ «СІРИХ ВОВКІВ»
Самотній вовк ідеальний,
бо він не може бути пов'язаний з такою організацією, як «Сірі вовки»,
яка є фашистською, кримінальною і пов'язаною з мафією.
«Сірі вовки», які були, скажімо,
націоналістами, хотіли відновити
міжнародну пантюркську єдність.
Лідер цієї партії
Алпарслан Тюркеш, якого ще називають Башбуґ, фюрер,
співпрацював з ґестапо під час Другої світової війни.
Це зробило «Сірих вовків»
алхімічним поєднанням турецького націоналізму,
крайніх правих ідей, фашистських і нацистських ідей,
з переконанням, що треба захищати турецьку расу
і позбутися всіх курдів,
вірмен чи християни, бо в них інша релігія.
У Туреччині була ймовірність комуністичної революції.
Треба було їх зупинити,
використовуючи добрі чи погані засоби, напади, вбивства.
І отже, «Сірі вовки» були використані для цих злочинів.
По суті, вони працювали на ЦРУ
у війні з комунізмом.
«Сірих вовків» використовували у турецькій
диверсійно-розвідувальній мережі.
Цю мережу було створено наприкінці Другої світової війни
з ініціативи США й Пентагону
під егідою НАТО.
Було необхідно створити
цілу мережу надтаємних сплячих осередків
із жорстоких правих екстремістських угрупувань
у всіх країнах-членах НАТО,
які б вербували молодь, навчаючи її,
і які можна було б використати
у випадку, якщо Радянський Союз спробував би знову вторгтися в Європу.
Ці юні турки до того, як це стало протизаконно,
називали себе «Сірі вовки».
І є зв'язок, хоч і непрямий,
між Тюркешем і людиною, яка намагалася вбити Папу.
МАЛАТЬЯ, ТУРЕЧЧИНА
Я завжди був, скажімо,
на боці робітничого класу,
бо я з родини селян, робітників.
У районі, де він грає і ходить до школи,
він у дитинстві зустрічає свого друга, Орала Челіка,
з яким він буде дружити все життя.
Разом вони також відкриють ідеологію «Сірих вовків».
Алі Агджа скоро зробить ім'я, скоївши напад
за наказом «Сірих вовків» і вбивши головного редактора
ліберальної газети «Міллієт», Абді Іпекчі.
Саме після цього почалася його справжня кар'єра терориста.
Я опинився у військовій в'язниці у Карталі.
Втекти звідти було практично неможливо
без допомоги зсередини.
Хтось зробив це заради прихильності «Сірих вовків».
Коли я втік, у мене був пістолет.
Я був рішучим.
Якщо щось сталось би, у мене було 14 куль.
Я б убив будь-кого на своєму шляху, а потім і себе.
Він просто вийшов із в'язниці, маскуючись під охорону.
Його друзі, «Сірі вовки» та ті, хто допомагає «Сірим вовкам»,
дали йому все, що було потрібно.
Він пройшов чотири двері, чотири блокпости.
Його давній друг, Орал Челік, чекав ззовні у машині.
Він сідає в неї та їде.
СТАМБУЛ, ТУРЕЧЧИНА ЛИСТОПАД 1978 РОКУ
ОРАЛ ЧЕЛІК ЧЛЕН «СІРИХ ВОВКІВ»
Це я витягла Агджу з в'язниці, а потім ми втекли.
Тоді ми написали погрозливий лист Івану Павлу ІІ.
Газета «Міллієт» публікує лист Алі Агджи,
де чітко сказано:
«Я втік із в'язниці, щоб убити вождя хрестоносців,
Папу Івана Павла ІІ, який прибуває до Туреччини,
який ступить на землю Туреччини».
«Папа не повинен приїжджати. Інакше я його вб'ю.
Єдина причина, чому я втік, — спробувати вбити Папу Римського».
Ідея нападу на Івана Павла ІІ,
звісно, була пов'язана з ідеологією «Сірих вовків».
Вони були впевнені, що християн треба знищити.
І оскільки він був лідером християн,
Папою Римським, не дивно,
що вони вирішили напасти на Івана Павла ІІ.
ТУРЕЧЧИНА
Коли я втік, я поїхав до Анкари,
потім я поїхав до Ерзуруму,
і нарешті — в Іран.
Я перетнув гори до Ірану з контрабандистом алкоголю.
Дуже швидко Агджа повернувся до Туреччини.
СТАМБУЛ
Звідти вони шукатимуть йому нові паспорти, нову особистість,
і організують подорож, цього разу — до Європи.
Агджа спочатку проїхав Болгарію.
ТУРЕЧЧИНА
БОЛГАРІЯ
Болгарія — місце транзиту,
перехід, щоб дістатися Європи.
Через деякий час
я знайшов турецький паспорт, саме той,
який я використав у день замаху на Папу Римського.
У той час Софія була притулком для всіх контрабандистів
зброї, наркотиків, алкоголю, сигарет.
ГОТЕЛЬ «ВІТОША»
Алі Агджа стукає у двері кімнати 911
у розкішному готелі в Софії.
Саме в цьому готелі він спілкується з багатьма турками,
які більш-менш
причетні до справи про напад на Івана Павла ІІ.
Вони дали йому гроші.
О, готель «Вітоша».
Там я познайомився з Омаром Мерсаном.
Він рішала, контрабандист, мій друг.
Усе інше — вигадка,
роман, скажімо так.
ВІДЕНЬ, АВСТРІЯ
Він кілька разів їздить до Німеччини. І до Австрії.
У Відні базувалося багато членів «Сірих вовків».
Командос почав шукати зброю.
Очевидно, що за рекомендацією певних спецслужб
їх направляють до торговця зброєю.
Ми купили пістолет у Відні.
Ми купили два пістолети
за дві чи три тисячі євро, не пам'ятаю.
А потім виявилося, що він нацист.
Торговець зброєю був нацистом.
Мабуть, це був збіг.
Вони купують чотири пістолети.
І не просто пістолети. Це 9-міліметрові браунінги.
Це надзвичайно потужна зброя, яка точно може вбити.
Алі Агджа бере два.
ВІДЕНЬ
РИМ
Тож ми повернулися до Риму.
Ми здійснили напад на Папу Римського.
ГІПОТЕЗА КДБ
ФАБІО МАРКЕЗЕ РАҐОНА ЖУРНАЛІСТ
Секретна служба Радянського Союзу
КДБ, мабуть, причетна до замаху на вбивство Папи Римського.
Був страх, що Іван Павло ІІ
може сприяти розпаду Радянської імперії, Радянського Союзу.
За кілька років до обрання Івана Павла ІІ КДБ вже передбачав
обрання Папою Кароля Войтили.
У нас є Папа.
Кардинал Войтила.
Іван Павло ІІ був першим іноземним Папою Римським
після традиційної низки італійських Пап, яка тривала багато століть.
Цей іноземний Папа Римський приїхав зі Східної Європи,
у якій тоді був комуністичний режим.
Радянський Союз хотів утримати Польщу під своїм впливом,
тримати все під контролем.
Але Іван Павло ІІ вселив відважність у поляків, які, певною мірою,
мали революційне ставлення до режиму.
Вони повстали, і ми знаємо про масові демонстрації,
організовані польською профспілкою «Солідарність».
Загальнонаціональний страйк, очолений Лехом Валенсою,
потряс Польщу до її комуністичних основ.
Валенса і його послідовники отримали революційну поступку.
Вперше у марксизській державі уряд прийняв
право робітників на організацію незалежних профспілок.
Коли обирають Івана Павла ІІ, КДБ одразу ж втекли у схованки.
Є плани і розмови про заходи
протистояння цьому жорстокому антикомуністу,
а саме Івану Павлу ІІ.
Були плани проникнення у Ватикан,
капілярного проникнення у головні кімнати Ватикану
людьми, пов'язаними з КДБ.
Вочевидь, посада Папи Римського, як великого центра влади,
і здатність впливати майже на весь світ
неминуче робить вас центром інтересу
усіх секретних служб світу.
У ті роки після нападу
були дуже складними в міжнародній політиці.
На той час Ватикан був шпигунським лігвом. Для шпигунів з усього світу.
Там були шпигуни КДБ.
Там були агенти польської та чехословацької розвідки,
німецької Штазі.
Там були люди з ЦРУ.
У Ватикані найактивнішими спецслужбами
були служби зі Сходу, зі Східної Європи.
Мене звати Томаш Туровський.
Я полковник у відставці
польських служб розвідки.
Мені було 20 років.
Я був студентом.
Полковник прийняв мене і сказав:
«Якщо ви хочете працювати на польські спецслужби,
я вас тебе підтримаю.
Маєте 24 години, щоб прийняти рішення.
І забудьте про цю зустріч».
Через 24 години я погодився.
Я був номером 10682. Я вже отримав накази.
«Ми вирішили, що ти увійдеш
до релігійного ордену єзуїтів.
Ти будуватимеш єзуїтську кар'єру,
щоб отримати доступ до стратегічної інформації про НАТО».
Вони сказали: «Слухай.
Духовні отці та сповідники з усіх спеціальних служб,
які відповідають за безпеку баз НАТО в Італії,
фактично є священиками-єзуїтами.
І тобі треба дістатися туди.
Звідти можна витягти інформацію,
яку неможливо отримати іншими способами».
Треба сказати, що він знав Івана Павла ІІ ще до прибуття до Риму,
коли він був архієпископом Кракова.
Отже, між родинами були зв'язки,
між його сім'єю та Іваном Павлом ІІ.
Тому, йому, як кроту, вдалося прибути до Ватикану, до Риму,
із рекомендацією Кароля Войтили, кардинала Кракова.
Але коли в 1978 році Іоанна Павла ІІ обрали Папою Римським,
його місія різко змінилася.
Бо накази, які він отримував з того моменту
були спрямовані на те, щоб знати все про Івана Павла ІІ,
чиє фізичне знищення, як ми знаємо, було сплановано КДБ,
якщо Іван Павло ІІ завадить їхнім планам.
Туровський був там, щоб зрозуміти, що робить Іван Павло Іі,
як він рухається, куди йде, що думає.
Але Туровський каже, що він там заради його захисту
і забезпечення посилення безпеки, щоб уникнути нападу на нього.
Коли Войтила став Папою Римським, в моєму штабі майже відразу мені сказали:
«Ти маєш зробити все, щоб забезпечити безпеку Папи».
Перед нападом
я дивився звіт ватиканської служби спостереження.
У ньому були нечувані речі.
Під час аудієнцій у середу,
вони були поруч із машиною, з «папамобілем»,
але всередині «папамобіля» нікого не було, що дуже важливо.
Їхній обов'язок у разі кризи — прикривати власними тілами
об'єкт, який вони мають захищати.
Папа спитав мене: «Томаше, яка твоя справжня місія?»
Я відповів, що моя місія — служити країні
і дбати про безпеку Святого Отця.
Насправді, згідно з версією Томаша Туровського,
для радянського блоку було важливо
переконатися, що якщо щось станеться з Папою,
провина не ляже на них.
ВЕРЕСЕНЬ 1981 РОКУ В'ЯЗНИЦЯ АСКОЛІ-ПІЧЕНО, ІТАЛІЯ
Через два місяці після закінчення строку ув'язнення
Алі Агджа просить зробити нові викриття.
Я багато років працював над цією справою.
Попри всі розчарування,
я ніколи не втрачав ентузіазму.
Я б продовжив і сьогодні.
Від самого початку Алі Агджа лише грав
майже постійно.
Він думав, що веде нас за руку,
але він вів нас до певного моменту, а потім відштовхнув.
У той час швидко з'явився цей болгарський слід,
і це почалося з заяв самого Алі Агджи.
БОЛГАРСЬКИЙ СЛІД
Відповідайте на заяву…
Я все підтверджую все, що казав.
Вбивства Папи Римського бажала
болгарська таємна служба, а ми, турки,
діяли за наказом болгарської секретної служби.
Алі Агджа — це людина,
яка має тваринні інстинкти щодо того,
як знайти вихід із ситуації,
і навчитися вести переговори,
говорити те, що хочуть почути,
щоб натомість отримати те, що він хоче.
Він дуже рішучий.
До Алі Агджи навідалася секретна служба,
а ще бізнесмен у супроводі американця.
Сам Агджа каже, що не знає, хто це був.
Але вони дуже чітко дають зрозуміти, що дадуть йому
елементи, необхідні для звинувачення болгар.
Щодо болгарського сліду,
ми знаємо, що це був проєкт, до якого було залучене ЦРУ.
Гадаю, навіть Пентагон і Білий дім були залучені,
бо за чутками, президент Рейган вимагав від керівників ЦРУ
знайти докази, що Кремль наказав напасти на Папу Римського.
Ми були в розпалі Холодної війни.
Рональд Рейган щойно вступив на посаду.
Це була можливість посилити конфронтацію
між двома блоками й доктринами,
а це, коли вибухає справа про болгарський зв'язок,
стає головним побоюванням Сполучених Штатів,
які на цій основі оголошують війну імперії зла.
Власне, напад на Івана Павла ІІ
розпалив доктрину імперії зла,
яка регулювала стратегією та відносинами між двома блоками
протягом десятиліття 1980-х.
Я б краще побачив, щоб мої дівчатка померли зараз,
досі вірячи в Бога,
ніж щоб вони виросли при комунізмі
і одного дня померли, більше не вірячи в Бога.
Новий директор ЦРУ, Вільям Кейсі, підтримував ультраправу ідеологію
і хотів провести спеціальну оцінку
причетності Радянського Союзу до змови з метою вбивства Папи.
Є ціла купа статей,
які з'явилися в пресі, написані Клер Стерлінг,
яка була близька з Кейсі, тодішнім головою ЦРУ.
Його захоплювали її роботи про тероризм,
тому вона підписує статтю про КДБ і болгарську мережу.
Річ у тім, що болгарські спецслужби не могли діяти самі.
У нас є свідчення колишнього директора болгарської секретної служби.
Але болгарські служби — фаворити КДБ
при проведенні таких операцій, бо вони такі віддані та надійні,
і там на всіх рівнях працюють радянські функціонери.
Оперативне управління на оперативному рівні намагалося принизити
Радянський Союз, звинувачуючи їх у причетності
до замаху на Папу.
Але це була класична віддача.
ЦРУ дає цю інформацію європейській пресі,
Клер Стерлінг читає європейську пресу,
пише про це в своїй книзі і статтях.
Воно повернулося до Сполучених Штатів, що є одним з реальних ризиків
для секретної розвідки в демократичних країнах.
Так не повинно бути.
Говорили про болгарський слід, бо були причетні громадяни Болгарії,
які також потрапили під суд.
Є одна людина, Сергій Антонов.
Цього болгарина, менеджера «Балтік Ейрлайнс» у Римі,
навіть заарештували й притягли до суду.
Першим у спеціальній сталевій клітці з'являється Сергій Антонов,
один з трьох звинувачених болгар, але єдиний на лаві підсудних.
Двоє інших вдома.
Двоє турецьких змовників,
Муса Челебі та Омер Багчі, теж постали перед судом.
Проблема справи проти болгар у тому, що вона повністю
залежить від слів Алі Агджи.
Він уже кілька разів міняв свою історію,
і коли почнеться цей надзвичайний суд,
невідомо, що він скаже цього разу.
У день замаху на Папу
Антонов був на площі Святого Петра з Алі Агджою.
-Що це фото? -Ця людина — Антонов чи ні?
Гадаю, це можливо.
Я не виключаю.
Є лише одна правда.
Я невинний.
Я не маю нічого спільного
з усіма цими історіями, в яких мене звинувачують.
Я ніколи не бачив, не знаю
і ніколи не зустрічав того, хто мене звинувачує.
У якийсь момент розслідування виявило,
що на зроблених фото не Антонов.
Сказали, що це агент секретної служби.
Потім хтось сказав, що це був
турист чи вірянин, угорець.
Тож це повне фіаско.
Болгарський зв'язок повністю руйнується під час суду.
Цікаво, але суд закінчується
з дивним рішенням суду,
тобто, Антонов та інші обвинувачені
виправдані через відсутність доказів.
Гіпотеза, що болгарська таємна служба
і, як слідство, радянське КДБ
могли стояти за замахом на вбивство,
ставала все слабшою під час наших розслідувань.
Після двох з половиною років розслідування судді зрозуміли,
що він збрехав щонайменше 103 рази.
ТЕОРІЯ ВАТИКАНУ
Є фото від 10 травня 1981 року, на якому зображений
Алі Агджа в парафії в Римі під час меси, яку проводив Іван Павло ІІ.
За три дні
до замаху на вбивство Івана Павла ІІ.
А за кілька кроків від Папи — Алі Агджа.
Щоб дізнатися, чи був Агджа присутнім
на одній з церемоній у Ватикані,
ми доклали всіх зусиль, щоб провести допити.
Ми переглянули всі фото, які зробила наша поліція,
щоб дізнатися, чи з'являвся Агджа на будь-яких заходах у Ватикані.
І ми дещо знайшли.
Ми впізнали Агджу на одному фото біля церкви Сан-Томмазо-д'Аквіно,
на околицях Риму, яку відвідував Папа.
Я також попросив фотографа Папи,
який зробив це фото,
ще раз перевірити і сказати, кого він бачить на фото.
І він не сумнівався. Ця людина — Алі Агджа.
Але чому він там був? Хто його впустив?
Це взагалі неможливо, бо я вийшов на станції Терміні.
РИМ, ТЕРМІНІ
Я приїхав о дев'ятій чи десятій ранку в неділю
з валізою в руці.
Я прийшов у пансіон «Іса» десь опівдні,
тож не мав часу йти до парафії Святого Фоми.
Це фото? Ви ж бачите, що це не я.
Так званий ватиканський слід,
за яким вищі чини ватиканської ієрархії
жадали усунення Івана Павла ІІ.
Я вважаю, що Іван Павло ІІ нажив собі ворогів і у Ватикані,
тому що він вирішив підтримати «Солідарність» на підпільному рівні.
Чому говорили про ватиканський слід?
Може, тому, що було відомо про протиріччя у питаннях східної політики,
про зв'язок із Радянським Союзом.
Було багато ворогів.
Я вважаю, що це пов'язано
із крахом Банку Ватикану і зниклими мільярдами.
З Банком Ватикану пов'язаний великий фінансовий скандал.
Ми зрозуміли, що його використовували для відмивання і відправки грошей.
Вважається, що мафія також використовувала його для відмивання грошей.
Нарешті ми подумали про гроші Ватикану —
хто ними керує і як?
І це турбувало багатьох,
що Іван Павло ІІ вирішив посадити кота серед мишей.
Він був змушений це зробити через цей скандал з Банком Ватикану.
Органи юстиції це перевіряли.
Це стало міжнародним скандалом, і він мав щось зробити.
Пошук людей настільки божевільних,
що вони захотіли б вбити Папу зв'язаний із грошима Ватикану.
Ватикан каже, що вони ніколи не співпрацювали
з банком «Амброзіано»,
що вони добросовісно виплачують лише 170 мільйонів фунтів.
Один банкір у Римі вранці назвав це дорогою невинністю.
Якби за цим стояла мафія,
то мільярд чи 1,5 мільярда
зникли з рахунку банку «Амброзіано» під час банкрутства.
Я вважаю, що Іван Павло ІІ не знав
про причетність банку «Амброзіано», мафію та відмиті гроші,
які потім відправили до Польщі.
Таємну угоду було укладено
за зачиненими дверима Банку Ватикану.
Це джентльменська угода, жодних паперів, жодних договорів,
лише переказ грошей в обмін на певні гарантії.
Це була офшорна зона.
Ватикан використовувався для ухилення від податків і для відмивання грошей
мафією чи іншими.
Це було дуже практично.
Моя теорія така, що бажання було не позбутися Папи,
але лише налякати його.
Замах був останнім попередженням,
бо якби хотіли вбити Папу,
достатньо було б використати кулі з ртуттю.
І лише одна рана, навіть якщо вона не дуже небезпечна, була б смертельною.
Не можна вести переговори з мертвим,
а от з переляканим — можна.
Так, і ще й як.
У різних кабінетах Ватикану були встановлені мікрофони.
Кардинал Аґостіно Казаролі був держсекретарем.
Це підтверджено документом італійських спецслужб,
що в його апартаментах знайшли жучків.
За ним шпигували.
Знайшли жучків, мікрофони.
Ці кімнати прослуховувались.
І ще серйозніше,
Іоанна Павла ІІ теж прослуховували.
Було ясно, що в його апартаментах теж були мікрофони.
Які дані можна отримати за допомогою цих жучків?
Можливо, у поєднанні з іншою інформацією про його щоденні звички
і, можливо, його здоров'я?
Це міг бути хтось проти Папи.
Цього чи іншого, якого вони теж хотіли знищити,
не лише Папу Ратцинґера, а й Папа Франциска у Ватикані.
Коли ми йшли «внутрішніми слідами»…
ми зустріли кілька каменів спотикання,
частково тому, що відповіді на багато питань
могли зашкодити суверенітету Ватикану.
Є дрібні елементи, які дозволяють припустити,
що могло бути щось, можливо, не наказ,
але мовчазна угода всередині якоїсь темної сили,
яка хотіла знищити Папу.
У моєму випадку нічого не було.
Жодної змови.
ТЕОРІЯ ТРЕТЬОЇ КУЛІ
Скільки пострілів було того дня?
З цього приводу з'явилося кілька питань:
скільки пострілів зробив Алі Агджа.
Він завжди казав, що стріляв двічі,
і коли він збирався зробити третій постріл, який мав бути смертельним,
пістолет заклинило.
Але були й інші свідки,
які сказали, що чули більше пострілів, принаймні, ще один постріл.
Під час розслідування замаху на Івана Павла ІІ
судді, які дуже старалися,
хотіли знати, чи був ще один стрілець.
Тому їм треба було знайти
третю кулю, яку випустили під час замаху,
і яка застрягла у дверях «папамобіля».
Був фотограф, людина, яка була на площі Святого Петра,
яка сфотографувала Папу.
Очевидно, на одному зі своїх фото він зумів зняти людину,
Орала Челіка, ще одного турка, член «Сірих вовків»,
який тікав з площі Святого Петра.
Він знятий ззаду і тримає пістолет,
можливо, той, з якої стріляли втретє,
враховуючи, що пістолет Алі Агджи заклинило.
Ви маєте пояснити, Агджо.
Я зробив збільшене фото.
Ви впевнені, що це — Орал Челік?
Так, авжеж.
Ви впізнаєте людину на фото?
Так, це Орал Челік. Я вже три роки так кажу.
Я вже три роки кажу, що це Орал Челік.
Це ніхто інший.
З цього приводу у період, коли він співпрацював,
Агджа був дуже точним.
ІЛАРІО МАРТЕЛЛА
Він заявив,
що було два стрільці,
які планували напад на Папу, —
він і Орал Челік.
Коли Папа почав їхати площею,
він і Орал Челік
знаходилися по різні боки проходу.
Вони дивилися…
Але ви бачите це фото,
той, хто, здається, тікає з пістолетом у руці,
це італійський поліцейський у цивільному.
Ось. Я вперше про це розповідаю,
бо не було нагоди цього розкрити.
Це поліцейський у цивільному, який втік
того дня у Ватикані.
Хтозна, з якої причини, і чи був на службі?
ДЖЕРЕЛО: ПРИХОВАНА КАМЕРА
Слухайте мене уважно.
Забудьте все, що ви чули до болгарського сліду.
Коли Папа проїжджав перед натовпом,
у нього стріляють з двох пістолетів.
Там були ще двоє чоловіків з Агджою.
Отже, вивчення кулі було дуже важливим.
Це був доказ того, що був ще один постріл,
що цей постріл, можливо, був зроблений з іншого браунінга,
і це могло б завершити сценарій нападу,
довести, що був спільник і змова,
а потім розслідувати питання замовників.
Ось напівавтоматичний пістолет з гільзою, яку було знайдено
на місці злочину на площі, і куля.
Ці два компоненти утворюють бойовий патрон.
Ми показали, що схожий пістолет і патрон
були використані при замаху на Папу.
Одне виділяється.
Ця куля має гільзу.
Зроблена не лише зі свинцю.
Вона не вбиває, а лише ранить.
Отже, використаний пістолет не мав на меті вбити Папу,
а лише поранити його.
У той час
коли ми вирішили, що теорія трьох пострілів правдоподібна,
ми з колегами почали шукати третю кулю.
Знаєте, де ми її знайшли?
У короні Фатімської Божої Матері.
Цими вихідними Папа Франциск їде до Фатіми, Португалія,
щоб відсвяткувати 100-річчя таємничої примари,
яка явилася трьом дітям.
Ця примара розповіла дітям у 1917 році про дві світові війни,
падіння комуністичної Росії і третю таємницю,
який нещодавно виявився
замахом на Папу Римського Іоанна Павла ІІ.
ПРОРОЦТВО
Я вважаю, що Алі Агджа — надзвичайно розумна людина.
Він зовсім не дурень.
Гадаю, Алі Агджа почав змінювати сюжет
і дав багато різних версій, щоб врятувати своє життя.
І з того моменту він почав змінювати версії
і давати божевільні версії того, що сталося,
пов'язуючи все з третьою таємницею Фатіми
і проголошуючи себе Ісусом Христом на Землі.
Я воскрешу людей, яких науково визнали мертвими,
якщо Ватикан скаже правду,
що я — Ісус Христос.
Я його воскрешу.
Скажіть Рональду Рейгану.
КОВА-ДА-ІРІЯ, ФАТІМА, ПОРТУГАЛІЯ
Кулю, яка влучила в Івана Павла ІІ і поранила його в живіт,
і яка була знайдена у «папамобілі» — «Кампаньолі»,
сам Папа вирішив вставити в корону
статуї Фатімської Божої Матері, бо він завжди вважав,
що його дивом врятувала Фатімська Божа Матір.
Саме тому балістичний аналіз тієї кулі не було дозволено,
хоча ми могли б дізнатися правду.
Якби ми знайшли цю кулю, ми могли б її проаналізувати,
довівши, що її випустили не з браунінгу Алі Агджи.
Ми вже знали, що цей браунінг зробив два постріли.
Якби ж я міг її проаналізувати.
Але для Івана Павла ІІ
це був символічний спосіб сказати тим, хто організував цей напад:
«Я знаю, я вам пробачаю і ставлю крапку назавжди.
Ми більше про це не говоримо».
Третьої кулі немає.
Її не існує.
Ви маєте побачити зображення,
які зберігаються в криміналістичному підрозділі поліції Риму.
Гадаю, Алі Агджа насправді не знає, хто замовив убивство,
замах на вбивство Івана Павла ІІ.
Гадаю, він отримував накази,
отримав гроші за роботу професійного вбивці.
Напад на Івана Павла ІІ — це історія,
яка надихнула величезну кількість авторів на величезну кількість статей
і різних версій.
Можливо, ми дізнаємося через 50 років.
Можливо, через 100 років ми дізнаємося, що насправді
той кардинал чи інший прелат був жахливим агентом секретної служби,
який мав завдання знищити Папу.
27 ГРУДНЯ 1983 РОКУ
Це дійсно неймовірна подія.
Є людина, яка страждає,
а потім приходить до тебе.
Бо у всій історії світу є помста.
Потім він прийшов до мене.
І, природно,
я цього не очікував.
Тоді директор в'язниці сказав, що Папа хоче мене відвідати.
Я сказав, що буду дуже радий.
Тож Папа прийшов, неймовірно,
ніби провідував друга чи сусіда.
Сказав: «Добрий ранок, Алі».
Звичайно…
Я зустрів його як друга, швидше як брата.
А потім…
я спитав, чи він мені пробачив.
Він відповів: «Так, одразу по Ватиканському радіо».
Тоді я спитав: «Ви молитесь за мене?»
Він відповів: «Так, щодня».
Це було приголомшливо.
Папа справді молився за мене щодня?
Ти відчуваєш свободу.
Велике щастя, великий спокій.
Для мене це був історичний момент,
незабутня мить у моєму житті.
Прощення Папи було дивом.
На мою думку, це залишиться загадкою, бо я не думаю,
що колись можна буде знайти прямий доказ,
щоб визначити, хто організував напад на Папу.
Нам не вдалося винести вердикт.
Ми досі не можемо сказати останнє слово.
З часом, я вірю, правда випливе.
Але історична правда займе багато часу.
Агджа відбув 19 років у в'язниці Італії за стрілянину.
Його звільнили у 2000 році, він відсидів ще десять років
у Туреччині за вбивство редактора газети.
Більше ніж через 30 років по тому
цей акт прощення повернув його до Ватикану,
щоб віддати шану на могилі святого Папи.
Сьогодні я прийшов сюди, бо 27 грудня —
це річниця моєї зустрічі з Папою в 1983 році.
Я радий бути тут, на площі Святого Петра,
місці, де сталося диво, і в домі християнства.
Я прийшов до нього,
і коли я опинився перед гробом Папи, я сказав:
«Брате Кароле Войтило,
я прийшов вшанувати твою пам'ять.
Тому я тут».
Енергія, скажімо так, дещо надлюдська, надприродна.
Він сказав: «Ти мав це зробити».
Це означає, що це мало статися.
ШПИГУНСЬКІ ОПЕРАЦІЇ
Переклад субтитрів: Наталія Базилевська