OLYMPIASTADION MÜNCHEN, SAKSA
6. SYYSKUUTA 1972
Yleensä stadionilla istuu 80 000 innokasta yleisurheilufania.
Tänään he tulivat paikalle muistotilaisuutta varten.
Tunnin tilaisuus muistaa 11 israelilaisurheilijaa,
jotka tapettiin eilen, kun palestiinalaississit -
tavoittelivat arabivankien vapauttamista Israelissa.
Musta syyskuu oli teon takana.
Järjestö oli siis tuhottava.
Operaatiota motivoi sekä kosto että pelon lietsominen.
Sen tavoitteena oli osoittaa kansainväliselle yhteisölle,
ettei teko jää rankaisematta.
Mossad teki listan epäillyistä ja alkoi etsiä heitä.
Tapettuaan onnistuneesti monta Mustan syyskuun johtohahmoa,
Mossad keskittyi Ali Hassan Salamehiin. Hän oli kohde numero yksi.
Mossad oli saavuttanut lähes käsittämättömiä asioita.
Lillehammerin operaatio suoritettiin, ja se epäonnistui.
He tappoivat väärän kohteen.
TELOITETTU
Kuusi vuotta myöhemmin uusi pääministeri Menachem Begin tunsi,
ettei asiaa oltu käsitelty loppuun.
Salameh oli terroristi. Hän oli salamurhaaja.
Begin antoi käskyn: "Etsikää ja tappakaa hänet."
KESKUSTIEDUSTELUPALVELU
SALAINEN
SALAISIA TIEDUSTELUTEHTÄVIÄ
OPERAATIO JUMALAN RAIVO OSA 2
Viimeisten 18 kuukauden aikana arabeja on salaperäisesti -
tapettu useissa Euroopan pääkaupungeissa.
Israelilaiset kuitenkin jättivät jälkeensä todisteita Lillehammerin salamurhasta.
Kaksi naamioitumatonta miestä käyttivät .22-pistooleita.
Samaa asetta käytettiin murhissa Roomassa ja Pariisissa.
Neljä päivää aiemmin tapporyhmä saapui Lillehammeriin etsimään Salamehia,
miestä olympialaisten hyökkäyksen takana.
SAINT-TROPEZ, RANSKAN RIVIERA, RANSKA HEINÄKUU 1973
Olin silloin Saint-Tropez'ssa. Soitimme ravintoloissa. Teimme musiikkia.
Olimme kadulla. Poliisi tuli sanomaan minulle:
"Soita perheellesi. Kotona on ongelma.
Norjassa sattui jotain Ahmediin liittyvää.
Emme tiedä kaikkea." He kertoivat, että hän on kuollut.
Luulimme, että hän kuoli luonnollisista syistä tai auto-onnettomuudessa.
Salainen palvelu, Mossad, murhasi hänet.
Ahmed oli isoveljeni. Hän oli tavallaan oppaamme.
Hän matkusti niin paljon, että päätyi lopulta Skandinaviaan.
Ahmed rakensi siellä itselleen elämän. Hän tapasi vaimonsa Torillin.
Hän työskenteli ja asui Lillehammerissa. Ahmed oli opetti karatea.
Hän oli tarjoilija.
Hän ei lainkaan liittynyt palestiinalaisiin. Millään tavalla.
Se oli siis tragedian lisäksi täysi väärinkäsitys.
Ahmed Bouchikhi ammuttiin lähellä puistoa.
Nuori pariskunta istui siellä rakkauden puuhissaan.
He näkivät auton, joka lähti paikalta.
Auto oli valkoinen. He näkivät sen rekisterinumeron.
Mossadin ei olisi enää pitänyt käyttää samaa autoa.
HISTORIOITSIJA, KIRJAILIJA JA POLIITIKKO
Mutta Dan Arbel oli ostanut itselleen tavaraa…
MOSSAD-AGENTTI
…ja ne olivat jääneet auton takakonttiin.
Seuraavana päivänä hän siis meni hakemaan auton.
Marianne Gladnikoff oli mukana.
MOSSAD-AGENTTI
Heidän oli määrä matkata junalla Osloon, mutta nyt he menivätkin autolla.
Eivätkä he vain matkustaneet sillä,
mutta Dan Arbel meni ja palautti itse auton vuokraamoon.
Sellaista ei koskaan tehdä.
Poliisi pidätti Dan Arbelin ja Marianne Gladnikoffin.
He tunnustivat heti.
Arbelilla oli ongelma. Hän oli klaustrofobinen.
Hän ei kestänyt suljettuja tiloja.
Hän lupasi puhua, jos poliisi avaisi oven. He avasivat oven, ja Arbel puhui.
Hän kertoi paljon tietoja tehtävistä -
ja Mossad-johtajien nimiä Euroopassa.
Hän antoi osoitteen asuntoon,
jossa Sylvia Raphael ja muutamat muut agentit odottivat.
Poliisi pidätti heidät.
Se oli tuskallista. Mitä enemmän kuulimme,
sitä enemmän olimme hämillämme. Mossad on salainen palvelu,
joka tunnetaan kaikkialla maailmassa. Mutta lopulta -
sekin tekee virheitä.
Onneksi jotkut heistä pidätettiin ja tuomittiin.
Tilanne oli uskomaton.
Ulkoministeri ilmoitti Israelin suurlähetystölle Oslossa,
että ei olisi mahdollista…
Että vankeja ei voida vapauttaa,
eikä heidän luokseen päästetä vierailijoita.
Dan Arbel, Sylvia Raphael ja Marianne Gladnikoff olivat vankilassa,
ja heille järjestettiin oikeudenkäynti.
NORJAN KORKEIN OIKEUS
Päivittäiset turvajärjestelyt toistetaan,
kun kuusi syytettyä viedään tänään oikeuteen kuulemaan tuomionsa.
Syyttäjän, herra Hakan Vikan, mukaan -
ainakin yksi operaation johtajista on vangittu.
Hän vaati 6 - 9 vuoden rangaistuksia osallisuudesta tappamiseen.
Syyttäjä pysyi kannassaan, jonka mukaan Israelin salainen palvelu Mossad -
käytti omaa oikeuttaan arabiterrorismia vastaan.
Mutta murha on murha ja sitä on kohdeltava sellaisena,
oli tekijä tai motiivi mikä vain.
Heidät tuomittiin.
Israelilla kesti melko pitkään saada heidät vapaiksi.
Lähes kaikki operaatiossa olleet agentit istuivat jonkin aikaa vankilassa Norjassa.
Mutta 22 kuukauden sisällä he olivat kaikki vapaita.
ISRAELIN ENTINEN PÄÄMINISTERI
Israel ei ottanut siitä virallisesti vastuuta,
mutta oli selvää, että teimme sen. Että Mossad teki sen.
Ammattilaisena olen yhä hämmentynyt siitä…
RANSKAN TIEDUSTELUPALVELUN ENTINEN PÄÄLLIKKÖ
…kuinka Israel järjesti operaation Marokon kansalaista vastaan,
joka oli tarjoilijana Lillehammerissa. Miehen ainoa virhe oli se,
että hän muistutti Ali Hassan Salamehia.
Tiesin jonkin verran Salamehista.
Se oli täysin käsittämätöntä. Miten tämä nuori ja varakas mies,
joka ajoi kauniita autoja -
ja jolla oli hyvin aktiivinen julkinen elämä Beirutissa,
olisi oudon kohtalon käänteen kautta -
päätynyt pyöräileväksi tarjoilijaksi napapiirin lähelle -
ja eläisi rauhallista elämää norjalaisten keskuudessa?
Tehtiin paljon virheitä.
Osa niistä johtui kiireisestä aikataulusta.
Operaation johtaja nähkääs oli Mike Harari,
joka pyöritti tusinoittain,
kenties sadoittain operaatioita onnistuneesti.
Mutta tämä epäonnistui, ja sen aikana tehtiin virhe.
Se oli epäoikeudenmukaista tälle syyttömälle Marokon kansalaiselle.
Israel ei koskaan pyytänyt anteeksi.
Uskomatonta. Jos törmää johonkuhun kadulla, pyydetään anteeksi.
He tappoivat vahingossa jonkun. Missä ovat anteeksipyynnöt? Suuri virhe.
Kälyni ei koskaan saanut jatkettua elämäänsä. Hän eli tragedian kanssa.
Hänen oli allekirjoitettava salassapitosopimuskin.
VASTUUTA TUNNUSTAMATTA VALITETTAVA KUOLEMA
Vuosia tapahtuneen jälkeen -
Israel viimein suostui maksamaan korvaukset hänen perheilleen.
NOK 750 000 NYKYRAHASSA 500 000 USD
Operaatio Jumalan raivo keskeytettiin heti. Välittömästi.
Ja kaikki tuotiin takaisin kotiin. Se oli ohi.
Lillehammerin tapauksen jälkeen Zamir tarjoutui eroamaan virastaan.
Golda torppasi sen heti.
ENTINEN MOSSAD-JOHTAJA
Hän sanoi: "Tämä on sotaa. Sotaa, joka suojelee israelilaisia.
Ja sodassa voi tapahtua virheitä."
Goldan silmissä kimppuumme hyökättiin vain siksi, että olemme juutalaisia.
Kimppuumme hyökättiin, koska terroristit eivät myönnä -
oikeuttamme omaan itsenäiseen valtioomme muinaisessa kotimaassamme.
Palestiinan terroristijärjestön strategiaan kuului -
israelilaisten kohteiden tuhoaminen Israelissa ja ulkomailla.
Israelin tuli siis lähettää viesti maailman juutalaisille.
"Suojelemme teitä ja etujanne."
Se on yksi tärkeimmistä syistä Israelin olemassaololle.
Operaatio, jossa Mustan syyskuun johtohenkilöt tapettiin,
onnistui erinomaisesti.
Hyvin pitkään murhien jälkeen -
Euroopassa ei enää tehty aiemman kaltaisia terroritekoja -
juutalaisia ja israelilaisia vastaan.
Johtajien murhat hidastuttivat järjestön toimintaa,
koska nyt muiden johtajien oli pysyttävä liikkeessä.
He tiesivät, että kaikki voisi kostautua heille henkilökohtaisesti.
Se häiritsi järjestön työtä.
Kun kymmenen tai yksitoista arabia oli tapettu Euroopassa,
Musta syyskuu katosi vuoden 1973 huhtikuussa.
Mutta yksi heistä selviytyi.
Ali Hassan Salameh.
Hän oli oudosti paennut jokaista hyökkäystä,
jonka teimme Mustan syyskuun johtajia vastaan.
Abu Hassan oli yksi Mustan syyskuun johtohahmoista.
Hän oli johtaja muttei korkea-arvoinen sellainen.
Minä aloitin 60-luvulla -
Libanonin Kataeb-puolueen opiskelijajärjestön puheenjohtajana.
ASIANAJAJA, KATAEBIN, LIBANONIN KRISTILLISEN PUOLUEEN, ENTINEN JOHTAJA
Olin ensimmäinen Kataeb-puolueen jäsen, joka tapasi Jasser Arafatin.
Siten päädyin keskustelemaan Abu Hassan Salamehin kanssa -
ja ystävystyimme. Hän oli epätavallinen persoona.
Hän oli ensimmäinen, joka keksi käyttää pakettipommeja.
Salameh lähetti niitä Mossadin jäsenille.
Monet heistä loukkaantuivat ja jotkut kuolivat.
Häntä myös kiinnosti kovasti ja hänen suunnitelmissaan oli -
lentokoneiden kaappaaminen.
Salameh pystyi toimimaan kaikkialla Euroopassa verkostonsa avulla -
ja teki iskun öljyputkiin Triestessä, Italiassa.
Mustalla syyskuulla ei ollut osoitetta. En tiedä, kuinka suuri Musta syyskuu oli.
Sanotaan vaikka 50 henkilöä. Sen johtoryhmä vaihteli.
TOIMITTAJA, ENTINEN SAKSAN TIEDUSTELU-UPSEERI
Luin useimmat tiedustelupalvelujen -
ja poliisijärjestöjen raportit PLO:sta ja Mustasta syyskuusta.
En löytänyt niistä Ali Hassan Salamehia. Hänen nimeään ei ollut niissä.
Ehkä hän oli fiksu ja piti itsensä piilossa.
Hän oli diplomaatti.
Salameh oli johtoryhmässä. Hän oli yksi keulakuvista -
mutta pysyi silti maailmalta piilossa.
Koko maailma tunsi huivipäisen tyypin.
Hänen nimensä oli Arafat. Hän edusti PLO:ta maailmalle.
Ali Hassan Salameh ei näyttänyt verenhimoiselta.
En muista nähneeni yhtäkään kuvaa hänestä Kalašnikov kädessä.
LÄNSI-BEIRUT, LIBANON
Abu Hassan Salameh asettui Beirutiin -
ja perusti ryhmän ulkoisia operaatioita varten.
Sen tehtävänä oli työskennellä arabimaiden ulkopuolella,
lähinnä Euroopassa.
PALESTIINAN VAPAUTUSJÄRJESTÖN PÄÄMAJA
Abu Hassan Salameh alkoi johtaa erikoisyksikköä,
joka vastasi Jasser Arafatin suojelusta. Sen nimi oli Force 17.
Arafat ei matkustanut ulkomaille,
tai siis arabimaiden ulkopuolelle,
ellei hänellä ollut Abu Hassan Salamehia rinnallaan.
Salamehista tuli tässä vaiheessa -
kuin varjo Arafatille. Arafat määräsi hänelle vaikeita tehtäviä.
Jasser Arafat käski hänen muodostaa salaisen keskusteluyhteyden CIA:han.
Mutta vuonna 1973 Israelin ja Yhdysvaltojen välillä -
tehtiin sopimus.
Joka kerta,
kun Yhdysvaltain hallitus -
halusi olla yhteydessä palestiinalaisiin,
sen tuli ilmoittaa asiasta etukäteen Israelille.
Salameh puhui minulle asiasta pitkään, enkä löytänyt sopivaa ratkaisua.
Sitten Libanonissa amerikkalaiset siepattiin -
ja amerikkalaisia paikkoja yritettiin räjäyttää.
Huomasin tilanteen kehityksen ja kerroin hänelle,
että voimme käyttää hyväksi Yhdysvaltain suurlähetystön -
ja kaikkien Libanonissa olevien amerikkalaisten turvallisuuden tarvetta.
Salameh voisi ottaa sen asiakseen.
Kertoisimme Amerikan suurlähetystölle,
että on olemassa Force 17 -ryhmä,
jota he voisivat käyttää -
siepattujen tai vaarassa olevien amerikkalaisten suojeluun.
Sanoin, että se tekisi vaikutuksen amerikkalaisiin.
Sen kautta Salameh voisi avata yhteyden Amerikkaan.
Myöhemmin presidentti Nixon nimesi tehtävään Robert Amesin.
Nixon määräsi hänet avaamaan viestintäkanavan palestiinalaisiin.
Robert Ames kertoi Abu Hassan Salamehille ensimmäisessä tapaamisessa:
"Nyt voit kertoa -
kaikki ajatuksesi ja vaatimuksesi -
Yhdysvaltain hallitukselle tämän kanavan kautta."
Jasser Arafat ja Abu Hassan Salameh -
molemmat halusivat Amerikan tunnustavan Palestiinan vapautusjärjestön.
CIA tietenkin tutki Salamehia.
He päättivät, että Salameh oli mahdollinen tietolähde ja yhteyshenkilö,
salainen linkki Arafatiin ja Fatahiin.
Tämä onnistui hyvin, ja Salamehista tuli korkea-arvoisempi PLO:ssa.
Hän seurasi nyt Arafatia kaikkialle.
Salameh nai maailman kauneimman naisen.
Georgina Rizkin, josta tuli Miss Universe.
Neiti Rizk, onnittelut voitostanne.
Miltä tuntuu kantaa tuota kruunua?
Ensinnäkin haluan kiittää onnitteluista.
Olen todella onnellinen. Oloni on loistava.
CIA toi hänet ja Georginan matkalle,
häämatkalle, Amerikkaan.
CIA maksoi kaiken. He tulivat Amerikkaan -
ja kävivät kaikkialla, kuten Los Angelesissa ja Disney Worldissa.
YHDISTYNEET KANSAKUNNAT 13. MARRASKUUTA 1974
Abu Hassan Salameh järjesti -
CIA:n kanssa Jasser Arafatin matkan New Yorkiin.
PLO:n diplomaattisten tavoitteiden keskipisteessä on aina ollut YK,
jonka yleiskokoukseen Jasser Arafat kutsuttiin vuonna 1974.
Arafatin läsnäolo YK:ssa sai Israelin raivon partaalle.
He boikotoivat istuntoa.
Eräs sionistiryhmä totesi, ettei Arafat lähtisi New Yorkista hengissä.
Arafat sekä selviytyi hengissä että varmisti paikkansa YK:n historiassa.
Tulen luoksenne oliivipuun oksa yhdessä kädessä -
ja vapaustaistelijan ase toisessa.
JASSER ARAFAT
Älkää antako oliivipuun oksan pudota kädestäni.
Israeliin alkoi saapua viestejä,
joiden mukaan Abu Hassan Salameh ja CIA -
kommunikoivat keskenään Beirutissa.
Ajatusta viestintäkanavasta -
CIA:n ja Abu Hassanin välillä oli täysin mahdotonta hyväksyä.
Israel oli siitä erittäin vihainen,
koska Abu Hassan oli heidän pahimpia vihollisiaan.
Israelilaiset halusivat murhata Abu Hassan Salamehin kahdesta syystä.
He halusivat katkaista salaisen yhteyden Palestiinan ja Amerikan välillä.
He uskoivat, että tämä salainen linja sabotoisi Israelin ja Amerikan suhteita -
ja johtaisi siihen, että Amerikka tunnustaa -
Palestiinan vapautusjärjestön.
Toisekseen israelilaisilla oli tapana tappaa -
kaikki hallussaan olevat palestiinalaiset johtohahmot.
Kuusi vuotta Lillehammerin -
ja Mustan syyskuun tuhon jälkeen,
uusi pääministeri Menachem Begin tunsi, ettei asiaa oltu käsitelty loppuun.
Tämä mies voisi olla vaarallinen -
sekä Israelille että monille muille maille.
Hän oli terroristi. Salamurhaaja.
Begin antaa käskyn: "Etsikää ja tappakaa hänet."
BEIRUT, LIBANON 1978
Kolme agenttia valmistautui Ali Hassan Salamehin salamurhaan.
Asialla oli yhä Kidon, yksi Mossadin osastoista.
Agentti X lähetettiin Beirutiin seuraamaan Salamehia.
Hänen tehtävänsä oli kerätä tiedustelutietoja.
Hänen käskettiin etsiä Salameh.
He saivat tietää, että Salameh kävi saunassa -
Beirutin Continental-hotellissa.
Eräänä iltapäivänä -
saunan höyryistä ja savusta -
ilmestyi täysin alaston mies. Hän oli Salameh.
Mossad selvitti ensin, voisiko Salamehin tappaa saunassa.
Kävi ilmi, että uhreja olisi liikaa,
joten suunnitelma peruutettiin.
Salameh alkoi puhua agentillemme. Agentti X, Israelin agentti,
ystävystyi hänen kanssaan ja alkoi jopa käydä hänellä kylässä.
Agentti kävi ulkona Georginan ja tämän siskon kanssa. Heistä tuli läheisiä.
Agentin tuli kuitenkin pitää ystävyys erossa tavoitteistaan.
Sitten he päättivät lähettää paikalle erään naisen.
Hänen nimensä oli Erika Mary Chambers.
Hänellä saattoi olla muita henkilöllisyyksiä ja nimiä,
ehkäpä väärä nimi, jota emme tiedä.
Hän oli tehtävän tärkein henkilö.
Chambers oli brittiläinen opiskelija.
Hän oli tullut Israeliin opiskelemaan. Siellä Mossad huomasi hänet.
Mossad koulutti Chambersiä kaksi vuotta.
Hän oli juuri, mitä he tarvitsivat.
He tarvitsivat agentteja, joilla ei ollut israelilaista aksenttia -
ja jotka eivät näyttäneet israelilaisilta -
tai vaikuttaneet juutalaisilta.
Hänen tehtävänään oli löytää Ali Hassan Salameh -
ja olla mukana hänen tappamisessaan.
Mike Harari tuli sanomaan Chambersille:
"Sinun on mentävä Beirutiin. Tehtävänäsi on…
ENTINEN MOSSADIN TIEDUSTELU-UPSEERI
…tappaa eräs mies."
BEIRUT, LIBANON
Chambersin käyntikortin mukaan hän työskenteli -
lasten hyväntekeväisyysjärjestössä Genevessä.
BEIRUTIN KANSAINVÄLINEN LENTOASEMA
Jonkin ajan kuluttua hän tapasi Ali Hassan Salamehin -
sattumalta kasvotusten hotellissa.
Erika vuokrasi asunnon,
joka oli Madame Curie -kadun ja erään toisen kadun kulmassa.
Hänen ikkunoistaan avautui näkymä -
kohti katua,
jolla Salamehin saattue kulki ainakin kahdesti päivässä.
Chambers oli omituinen, todella. Hän ruokki kissoja kadulla.
Hän istui kotonaan, maalasi ja odotti.
Salamehia suojeltiin tarkasti. Hänen edellään kulki -
Land Rover, joka oli täynnä palestiinalaisterroristeja -
konekivääreineen ja Kalašnikoveineen.
Hänen autonsa takana kulki aina toinen ajoneuvo,
jossa oli henkivartija.
Salamehin kummallakin puolella istui henkivartijat.
Mutta hän teki salaisen agentin suurimman virheen.
Vaarassa olevan salaisen agentin -
ei tulisi koskaan käyttää samaa reittiä -
kulkiessaan edestakaisin tiettyyn osoitteeseen. Ei koskaan.
Sitä pitää vaihdella. Mutta hän matkusti aina Madame Curie -katua -
kotiinsa ja takaisin. Joka päivä lounasaikaan -
hän otti autonsa ja lähti syömään kauniin Georginansa kanssa.
Abu Hassanin avioliitto Georgina Rizkin kanssa oli vaaratekijä.
Abu Hassanista tuli siten julkisuudenhenkilö, ja toimittajat,
etenkin libanonilaiset sellaiset,
seurasivat häntä kaikkialle.
Saavuin kerran tapaamiseen.
Kuulin omin korvin,
kun Abu Ammar kertoi hänelle:
"Sinun ei pitäisi asua yhdessä Georginan kanssa.
Se on vastoin kaikkia turvallisuusmääräyksiä,
jotka sinulle on opetettu.
Se on erittäin vaarallista ja koituu kohtaloksesi."
Operaatiota auttoi suuresti Ali Hassan Salamehin rutiinit.
Kun Abu Hassan Salamehin päivittäiset liikkeet tunnettiin,
laadittiin suunnitelma. Kadun varrelle pantaisiin Volkswagen,
joka olisi täpötäynnä räjähteitä.
Kun Mossad päätti suorittaa operaation,
jonka aikana he räjäyttäisivät Ali Hassan Salamehin auton,
heidän tuli testata, pystyisikö agentti painamaan nappia -
tarkalleen sillä sekunnilla, kun Salamehin auto on pommien vierellä.
Agentin oli siis oltava todella tarkka.
Mossad toi Chambersille transistoriradion, joka oli kuin tavallinen radio.
Mutta kun yhteen sen rei'istä pani neulan,
siitä tuli kaukosäädin.
Siten nappia painamalla pystyi lähettämään komennon.
Ja kävi ilmi, että kaikista laitetta kokeilleista -
Erika oli paras. Hän oli hyvä siinä.
Agentti X lähetettiin Beirutista Jordanian eteläosaan,
jossa Israelin Mossad-agentit ylittivät rajan -
ja toivat hänelle räjähteitä täynnä olevan huonekalun.
Agentti nosti sen autoonsa ja matkusti halki Jordanian.
SYYRIAN JA LIBANONIN RAJA
Sitten hän ajoi halki Syyrian, kunnes saapui takaisin Libanoniin ja Beirutiin.
Agentin piti jättää auto tiettyyn autotalliin. Hän teki niin.
Israel oli sillä välin lähettänyt Beirutiin kaksi muuta agenttia,
joista toinen oli räjähteiden asiantuntija.
Yön pieninä tunteina -
he asensivat räjähteet kuljettajan niskatukeen.
Sitten he pysäköivät Volkswagenin -
suoraan Ali Hassan Salamehin ikkunan alle.
Tammikuun 18. päivänä vuonna 1979 -
osallistuin Kataeb-puolueen tapaamiseen,
jossa Bachir Gemayel oli paikalla.
KATAEB-JOHTAJA
Kun tapaaminen oli ohi, Bachir kysyi minulta,
olinko yhä yhteydessä Abu Hassaniin.
"Hän on ystävämme." Vastasin, että olen yhä yhteydessä häneen.
"Käske Abu Hassanin olla varovainen lähipäivinä.
Hänen ei pitäisi liikkua liikaa ulkona."
Pidin sitä tärkeänä viestinä.
Pyysin kollegaa ja ystävää, joka oli myös Abu Hassanin ystävä,
menemään Georgina Rizkin luokse -
kertomaan Abu Hassanille, mitä juuri kuulin Bachirilta.
Hän teki kädellään näin ja sanoi:
"Saan tällaisia uutisia joka päivä. Tarvittavat varotoimet ovat käytössä.
Allah on suojelija."
Salameh sai aamulla pienen paperin CIA:lta, jossa luki:
"Israelilaiset ovat perässäsi. Ole varovainen."
Salameh ei välittänyt. Olikin jo liian myöhäistä. Hän kuolisi pian.
22. TAMMIKUUTA 1979 KELLO 14.30
Erika Chambers oli asunnossaan.
Hänellä oli kaukosäädin.
Sitten hän näki autosaattueen lähestyvän.
Muutama metri ennen autosaattueen saapumista Volkswagenin rinnalle -
Erika painoi nappia.
Kun hän kääntyi kulmasta, kuulimme räjähdyksen.
Auto räjäytettiin. Kahdeksan tai yhdeksän kuoli.
Ulkopuolisia, sivullisia. Ihmisiä, jotka eivät liittyneet tähän.
Kaikki viisi henkivartijaa selvisivät. He sekosivat täysin.
Sisäkkö alkoi huutaa: "Abu Hassan!"
Ryntäsin parvekkeelle ja näin paniikin kaduilla.
Puin jotain päälleni ja menin alakertaan.
Abu Hassan Salameh haavoittui, ja hänet kiidätettiin sairaalaan.
Ystäväni tuli taloon ja nyökkäsi päällään.
Ymmärsin, että hän oli poissa.
Nyt Erikan piti paeta.
Hän juoksi kadulle.
Erika meni autoonsa. Hän oli peloissaan.
Mutta hänen oli nyt ajettava pohjoisen kristilliselle erillisalueelle,
jossa vene odotti häntä.
Hän saapui Port Jouniehiin.
Erika vietiin veneellä Flotilla 13:n, merivoimien erikoisyksikön, laivaan.
Hän istui veneen kannelle. Oli ilta, aurinko oli laskemassa,
ja Erika katseli kaunista taivasta ja rauhallisia, hiljaisia vuoria.
Hän sanoi: "Tämä on operaationi loppuhuipennus."
Mike Harari odotti heitä. Hän oli paikalla katselemassa tilannetta.
Joillekin Beirutissa se oli vain yksi pommi lisää,
mutta Harari tiesi, mitä oli tekeillä.
Hän näki savun ja iloitsi.
En unohda sitä päivää, koska menetin ystäväni.
Ensimmäinen ajatukseni oli: "Oikeastiko? Murhasivatko israelilaiset Abu Hassanin?"
Se oli omituista.
Tietenkin ensimmäinen reaktioni oli soittaa Jasser Arafatille.
Ja hän sanoi:
"Olit hänen ystävänsä ja hänelle rakas ihminen.
Lepää rauhassa, sankarini."
Jasser Arafat matkusti vaikeuksista huolimatta Beirutiin.
Hän osallistui Salamehin hautajaisiin -
ja tietysti kantoi tämän arkkua. Surijoita oli tuhansia.
Turvallisuustilanteen kannalta Abu Hassan Salamehin murha -
oli todiste siitä, että Mossad oli vahva. Se pystyi toimimaan Libanonissa -
ja teloittamaan merkittävän henkilön.
Jos Mossad pystyi tappamaan Salamehin, se voisi teloittaa myös muita.
Tämän seurauksena useiden palestiinalaisten johtajien -
oli lisättävä turvatoimiaan.
Salamehin kuolema tuhosi ennen kaikkea yhteydet,
jotka hän oli onnistunut luomaan tiettyjen maiden kanssa -
Lähi-idässä ja lännessä.
Mossad katkaisi useita yhteyksiä, jotka saattaisivat olla haitallisia Israelille.
Se on sen tehtävä.
Agentti X jatkoi toimintaa Beirutissa -
ja Damaskoksessa pitkään ja hyvin menestyksekkäästi.
Se ei ikinä päättynyt.
Jokaisen pääministerin minun ja Goldan välillä oli pohdittava samaa.
On vaikea päätös -
lähettää erikoisryhmä tappamaan ihmisen.
He ovat vaarallisia.
Yksi tyypeistä, joka oli osallisena Münchenin verilöylyyn,
tapettiin vasta vuonna 1992, 20 vuotta myöhemmin.
Hyvää iltaa. Tuskin yllätytte, että päivän uutiset -
liittyvät yhä väkivaltaan.
Väkivaltaa Pariisissa. Palestiinalaisjohtaja ammuttiin eilen.
Atef Bseiso, yksi PLO:n turvallisuusosaston johtajista,
oli palaamassa illalliselta, kun miehet ampuivat hänet.
Bseiso kuoli välittömästi.
Yksi tai useampi henkilö ampui Atef Bseison Meridian-hotellin edessä.
Aseissa oli luultavasti äänenvaimentimet. Tekijät pakenivat paikalta.
Tänään iltapäivällä Jasser Arafat syytti Mossadia,
Israelin salaista palvelua, hyökkäyksestä.
Tänä iltana israelilaiset ja palestiinalaiset lähteet vahvistivat,
että Atef Bseiso oli yksi vuoden 1972 olympialaisten iskun järjestäjistä.
Sen aikana kuoli 11 israelilaista urheilijaa.
Atef Bseiso oli yksi PLO:n johtohenkilöistä.
Kuka olisi halunnut tappaa hänet?
Tähän on vaadittu yli 20 vuotta ahkerointia -
sekä vuosikymmeniä suunnittelua ja päättäväistä toimintaa.
Tämä on selkeä viesti kaikille heille,
jotka aikovat vahingoittaa israelilaisia.
Sen takia Israelin reaktio Münchenin verilöylyyn on tärkeä.
Muutama vuosi sitten kävin osoitteessa Connollystrasse 31,
jossa Israelin joukkue asui olympialaisten aikana.
Tunsin järkytystä seisoessani talon edustalla.
Siinä ei ollut helppoa seistä, koska tämä tapahtuma jätti trauman.
Se on vakava trauma Israelin kansan mielissä.
Abu Hassan Salamehin murhan jälkeen -
yhteys amerikkalaisiin katkesi.
Salainen kanava katkaistiin.
Julkinen kanava avattiin vuonna 1988,
kun Yhdysvaltain ulkoministeri George Shultz kertoi Jasser Arafatille,
että tämän olisi luovuttava terrorismista,
jos haluaa Yhdysvaltojen neuvottelevan heidän kanssaan.
Tämä on ensimmäinen palestiinalaisten ja Israelin valtion välinen sopimus.
Lyhyen seremonian aikana pääministeri Yitzhak Rabin -
luki huolella PLO:n puheenjohtajan, Jasser Arafatin, kirjeen.
Sitten hän mursi sukupolvien ajan pystyssä olleet psykologiset muurit -
ja allekirjoitti asiakirjan valtioiden tunnustamisesta.
Oslon rauhansopimus allekirjoitettiin Washingtonissa elokuussa 1993.
Se merkitsi uutta alkua Israelin ja palestiinalaisten suhteille.
Tämä oli myös ensimmäinen toivonpilkahdus lopullisesta rauhansopimuksesta.
Tänään Israelin ja Palestiinan vapautusjärjestön johdot -
allekirjoittavat julkilausuman Palestiinan väliaikaisesta itsehallinnosta.
Se antaa suuntaa -
näiden kärsineiden kansojen välisille sovitteluille.
Veri ja kyyneleet saavat riittää. Riittää!
Uskomatonta tässä kaikessa on se, että 23 vuotta murhan jälkeen -
sain puhelun Unescolta. "Voitko auttaa meitä?
On Oslon rauhansopimuksen ensimmäinen vuosipäivä."
Onnistuin keräämään kokoon muusikkoni ja teknikkoni,
ja matkustimme Osloon.
Soitimme yleisön edessä.
Siellä oli myös Shimon Peres ja Arafat. He eivät tunteneet minua.
Seisoin siis veljeni murhapaikalla -
soittamassa niiden ihmisten edessä, jotka edustivat hänen murhaajiaan.
Shimon Peres oli israelilainen ja Arafat palestiinalainen.
Konsertin jälkeen Shimon Peres ja Arafat nousivat lavalle -
kättelemään meitä.
Minusta se oli merkki kohtalolta.
Annoin anteeksi, koska ilman anteeksiantoa ei ole kehitystä,
varsinkaan henkilökohtaista. Ja koska se todella kosketti meitä.
Minut nimitettiin Unescon rauhan erityislähettilääksi 9. toukokuuta 1996.
Sen vuoksi olen soittanut sekä Israelissa että Palestiinassa.
Ajattelin, että voisimme toimia pienenä siltana,
joka johtaa heidän välisensä muurin yli.
Ja sitä siltaa kutsutaan anteeksiannoksi.
OMISTETTU MÜNCHENISSÄ VUONNA 1972 MURHATTUJEN -
YHDENTOISTA ISRAELILAISEN URHEILIJAN JA VALMENTAJAN MUISTOLLE.
Tekstitys: Vesa Puosi