‫- האצטדיון האולימפי‬ ‫מינכן, גרמניה -‬
‫- שישה בספטמבר, 1972 -‬
‫ברוב הימים, האצטדיון הזה‬ ‫מכיל 80,000 אוהדי אתלטיקה.‬
‫היום, במקום זאת, הם הגיעו לטקס זיכרון.‬
‫שעה לזכרם של 11 ספורטאים מישראל,‬
‫שנרצחו אתמול במהלך‬ ‫ניסיון כושל של לוחמי גרילה פלסטינים‬
‫להשגת שחרורם של ערבים‬ ‫המוחזקים בכלא בישראל.‬
‫זה בוצע על ידי "ספטמבר השחור".‬
‫אנחנו חייבים לשים קץ לארגון הזה.‬
‫המבצע היה שילוב של נקמה, הרתעה,‬
‫ניסיון להצהיר בפני הקהילה הבינלאומית‬
‫שלא נעבור על זה בשתיקה.‬
‫המוסד הכין רשימה‬ ‫ואמר, "בסדר". והם התחילו לחפש אותם.‬
‫- אבו דאוד -‬
‫אחרי שהם הצליחו לחסל‬ ‫מנהיגים רבים של "ספטמבר השחור",‬
‫הם התמקדו בעלי חסן סלאמה.‬
‫הוא היה המטרה מספר אחת.‬
‫למוסד היו הישגים כמעט‬ ‫בלתי נתפסים ובלתי מתקבלים על הדעת.‬
‫מבצע לילהאמר החל,‬
‫וזה היה כשל מבצעי.‬
‫הם הרגו את המטרה הלא נכונה.‬
‫- הוצא להורג -‬
‫שש שנים לאחר מכן,‬ ‫מנחם בגין, ראש הממשלה החדש,‬
‫הרגיש שזה עסק לא גמור.‬
‫סלאמה היה טרוריסט.‬
‫הוא היה מתנקש.‬
‫בגין נותן פקודה,‬
‫"תמצאו אותו ותהרגו אותו."‬
‫- CIA -‬
‫- מסווג -‬
‫- סיפורי ריגול -‬
‫- מבצע "זעם האל" חלק 2 -‬
‫ב-18 החודשים האחרונים,‬ ‫שורה של ערבים, באופן מסתורי,‬
‫הופצצו או נורו למוות בכמה בירות באירופה.‬
‫אבל כשהם הגיעו ללילהאמר,‬
‫באופן בלתי מוסבר,‬ ‫הישראלים השאירו אחריהם שובל של ראיות.‬
‫שני גברים, בפנים גלויות,‬ ‫השתמשו באקדחי 22 מ"מ עם משתיקי קול,‬
‫אותו הנשק ששימש‬ ‫להתנקשות בערבים ברומא ובפריז.‬
‫ארבעה ימים קודם לכן,‬ ‫חוליית החיסול הישראלית‬
‫הגיעה ללילהאמר בחיפוש אחר סלאמה,‬ ‫הערבי שאחראי לפיגוע באולימפיאדת מינכן.‬
‫- עלי חסן סלאמה -‬
‫- סן טרופז, הריביירה הצרפתית, צרפת‬ ‫יולי, 1973 -‬
‫באותו זמן הייתי בסן טרופז.‬
‫אנחנו ניגנו במסעדות.‬
‫עשינו מוזיקה.‬
‫היינו ברחוב. שוטר בא ואומר לי,‬
‫"אתה צריך ליצור קשר‬ ‫עם המשפחה שלך, כי הייתה בעיה בבית.‬
‫"הייתה בעיה בנורווגיה. בעיה עם אחמד,‬
‫"אבל אנחנו לא יודעים מה קורה."‬ ‫אמרו לנו שהוא מת,‬
‫אבל חשבנו שזו תאונת דרכים‬ ‫או מוות מסיבה טבעית, למרבה הצער.‬
‫הוא נרצח על ידי‬ ‫השירות החשאי, על ידי המוסד.‬
‫הוא היה אחי הגדול.‬ ‫הוא היה קצת כמו מדריך עבורנו.‬
‫הוא נסע הרבה, עד שיום אחד‬
‫הוא מצא את עצמו במדינות סקנדינביה.‬
‫הוא בנה את חייו שם.‬ ‫הוא הכיר את אשתו, טוריל.‬
‫הוא עבד בלילהאמר והוא גר בלילהאמר.‬
‫הוא היה מורה לקראטה.‬
‫הוא היה מלצר.‬
‫לא היו לו קשרים עם הפלסטינים בכלל.‬
‫בכלל לא.‬
‫לכן בשבילנו זה היה, מעבר לטרגדיה,‬
‫אי הבנה מוחלטת.‬
‫כשאחמד בוצ'יקי נורה, הוא נורה קרוב לפארק.‬
‫בפארק היה זוג צעיר שהתמזמז,‬
‫והם ראו את המכונית שיצאה.‬
‫זו הייתה מכונית לבנה,‬ ‫והם ראו את מספר המכונית.‬
‫כלל ברזל…‬
‫- מיכאל בר-זוהר -‬
‫לא משתמשים יותר במכונית הזאת.‬
‫אבל דן ארבל קנה לעצמו כלים,‬
‫- דן ארבל‬ ‫סוכן מוסד -‬
‫והם השאירו אותם בתא המטען של המכונית.‬
‫אז למחרת, הוא הולך ולוקח את המכונית.‬
‫ואיתו נמצאת מריאן גלדניקוף.‬
‫ובמקום לנסוע ברכבת לאוסלו,‬ ‫כפי שהם היו אמורים,‬
‫הם נוסעים במכונית הזאת.‬
‫ולא רק שהם נוסעים במכונית,‬
‫אלא שדן ארבל הולך‬ ‫להחזיר את המכונית לסוכנות ההשכרה,‬
‫וזה דבר שלא עושים.‬
‫המשטרה עוצרת את דן ארבל‬ ‫ואת מריאן גלדניקוף.‬
‫הם מדברים מייד.‬
‫הבעיה עם ארבל היא שהוא סבל מקלאוסטרופוביה.‬
‫הוא לא היה מסוגל להיות בחלל סגור ומוגבל.‬
‫הוא היה מוכן לדבר אם רק יפתחו את הדלת.‬
‫אז הם פתחו את הדלת והוא דיבר.‬
‫והוא נתן מידע רב על משימות‬
‫ושמות של מנהיגי המוסד באירופה.‬
‫הוא נותן להם את הכתובת של הדירה‬
‫שבה סילביה רפאל‬ ‫וכמה סוכנים נוספים עדיין מחכים.‬
‫והמשטרה מצליחה לעצור אותם.‬
‫זה היה כואב כי ככל שהתקדמנו יותר בסיפור,‬
‫יותר לא הבנו, כי המוסד הוא ארגון‬
‫שמוכר בכל העולם.‬
‫אבל בסופו של דבר,‬
‫הוא לא חסין בפני טעויות כאלה.‬
‫למרבה המזל, חלק מהם נעצרו והורשעו.‬
‫זה הפך לעניין לאומי עצום.‬
‫שר החוץ הודיע לשגרירות ישראל באוסלו‬
‫שלא יהיה…‬
‫שלא יתאפשר לשחרר את האסירים‬
‫ולא לאפשר לאף אחד לבקר אותם.‬
‫דן ארבל, סילביה רפאל‬ ‫ומריאן גלדניקוף נמצאים בכלא,‬
‫ומתקיים משפט.‬
‫- בית המשפט העליון של נורווגיה -‬
‫אותם מראות של אבטחה‬ ‫חוזרים על עצמם בכל יום,‬
‫כאשר ששת הנאשמים מובהלים‬ ‫לבית המשפט בליווי חמוש. היום‬
‫מסעם האחרון לפני הדחייה.‬
‫התובע הציבורי, מר האקן ויקה,‬
‫אמר שלפחות אחד ממנהיגי המבצע נתפסו,‬
‫והוא קרא לעונשים שנעו בין שש לתשע שנים‬
‫על שותפות בהריגה.‬
‫התביעה טענה‬
‫שארגון המודיעין הישראלי, המוסד,‬
‫הקים למעשה בית משפט משלו‬ ‫לטיפול בטרור הערבי.‬
‫אבל רצח הוא רצח,‬ ‫והיה צריך להתייחס אליו כאל כזה,‬
‫לא משנה מי ביצע אותו ומאיזה מניע.‬
‫הם נידונו, ולקח לא מעט זמן‬
‫לישראל לנהל משא ומתן לשחרורם ולהחזיר אותם.‬
‫כמעט כל החבר'ה ברמה המבצעית‬ ‫מקבלים זמן בכלא בנורווגיה.‬
‫אבל בתוך 22 חודשים, כולם היו בחוץ.‬
‫- אהוד ברק‬ ‫ראש ממשלת ישראל לשעבר -‬
‫ישראל מעולם לא לקחה על עצמה אחריות רשמית,‬
‫אבל היה ברור בינינו‬ ‫לבין הנורווגים שעשינו את זה.‬
‫בעיקרון, שהמוסד עשה את זה.‬
‫בתור מקצוען, אני עדיין מבולבל עד היום‬
‫מהמבצע הישראלי נגד אזרח מרוקאי‬
‫שהיה מלצר בלילהאמר שבנורווגיה, שכל פשעו‬
‫היה שהוא דומה פיזית לעלי חסן סלאמה.‬
‫הכרתי קצת את עלי חסן סלאמה.‬
‫זה היה בלתי מתקבל על הדעת‬ ‫שהאיש הצעיר והעשיר הזה‬
‫שנהג במכוניות יפות,‬
‫שחי חיי ציבור חשובים מאוד בביירות,‬
‫בתהפוכת גורל משונה‬
‫היה מגיע למלצר‬ ‫ליד החוג הארקטי, רוכב על אופניים‬
‫ומנהל חיים שקטים בקרב הנורווגים.‬
‫נעשו הרבה טעויות מבצעיות,‬
‫חלקן בגלל לוח הזמנים הצפוף מאוד,‬
‫כי ראש המבצע היה אותו מייק הררי,‬
‫שניהל, באופן אישי, עשרות רבות…‬
‫כנראה מאות מבצעים שונים, בהצלחה רבה.‬
‫אבל המבצע הזה נכשל, למעשה, נוצרה טעות ו…‬
‫חוסר צדק לאזרח המרוקאי החף מפשע הזה.‬
‫הדבר המדהים הוא שישראל מעולם לא התנצלה.‬
‫בחייכם.‬
‫אתה מתנגש במישהו ברחוב, אתה מתנצל.‬
‫אז אם הרגת מישהו בטעות,‬ ‫איפה ההתנצלות? זה דבר גדול.‬
‫גיסתי מעולם לא חזרה לחיות את חייה.‬
‫היא חיה עם הטרגדיה הזאת.‬
‫הם הכריחו אותה לחתום‬ ‫שהיא לא תדבר על הסיפור הזה.‬
‫- ללא הודאה באחריות…‬ ‫מוות מצער -‬
‫שנים לאחר מכן, לבסוף‬
‫ישראל הסכימה לשלם את הפיצויים למשפחות שלו.‬
‫- כתב ויתור וסילוק -‬
‫- 750,000 כתר נורווגי‬ ‫500,000 דולר כיום -‬
‫- תל-אביב, ישראל‬ ‫1973 -‬
‫באותו רגע מבצע "זעם האל" הופסק. מייד.‬
‫וכולם הוחזרו, וסיימנו.‬
‫אחרי התקרית בלילהאמר,‬ ‫זמיר הגיש לגולדה את התפטרותו.‬
‫גולדה דחתה את זה מייד.‬
‫- צבי "צביקה" זמיר -‬
‫היא אמרה, "זאת מלחמה…‬
‫- מנהל המוסד לשעבר -‬
‫"זו מלחמה להגנה על חיי ישראלים.‬
‫"ובמלחמה, עלולות לקרות טעויות."‬
‫בעיני גולדה מאיר,‬
‫הותקפנו רק בגלל היותנו יהודים.‬
‫אנחנו מותקפים רק בגלל סירוב מתמשך‬
‫להכיר בזכותנו למדינה‬ ‫עצמאית משלנו במולדתנו הקדומה.‬
‫חלק מהאסטרטגיה של ארגון הטרור הפלסטיני‬
‫הייתה לתקוף מטרות ישראליות בישראל‬
‫ומטרות ישראליות בחו"ל.‬
‫לכן ישראל הייתה צריכה‬ ‫להעביר מסר ליהדות התפוצות.‬
‫"אנחנו נעזור להגן עליכם‬ ‫ולהגן על האינטרסים שלך."‬
‫זה חלק ממהות קיומה של ישראל.‬
‫רצח מנהיגי "ספטמבר השחור"‬
‫היה מבצע מוצלח ביותר.‬
‫במשך תקופה מאוד ארוכה של שנים,‬
‫לא היה יותר טרור מהסוג שהיה קודם באירופה‬
‫נגד יהודים וישראלים.‬
‫הפעולות האלה גרמו לעיכוב של מבצעים,‬
‫גרמו למובילי הטרור‬ ‫לא להיות לילה אחד באותו…‬
‫באותה מיטה. ידעו שיכולים‬ ‫להגיע אל כל אחד באופן אישי.‬
‫זה שיבש את העבודה.‬ ‫עכשיו, זה לא גומר את הכול.‬
‫בכך שהרגו עשרה או אחד עשר ערבים באירופה,‬
‫"ספטמבר השחור", באפריל של שנת 1973,‬
‫חדל להתקיים.‬
‫אבל היחיד ששרד…‬
‫עלי חסן סלאמה.‬
‫באופן מוזר מאוד, הוא חמק מכל מתקפה‬
‫שעשינו על מנהיגי "ספטמבר השחור".‬
‫אבו חסן הוא אחד ממנהיגי "ספטמבר השחור".‬
‫כלומר, הוא אחד המנהיגים,‬ ‫אבל הוא לא היה המנהיג הבכיר.‬
‫אני אישית התחלתי בשנות ה-60‬
‫כנשיא ארגון הסטודנטים‬ ‫של מפלגת הכתאיב הלבנונית.‬
‫- עו"ד כארים פקרדוני -‬
‫- לשעבר ראש מפלגת‬ ‫הכתאיב הלבנונית הנוצרית -‬
‫לאחר מכן, הייתי החבר הראשון‬ ‫במפלגת הכתאיב שפגש את יאסר ערפאת.‬
‫ושם התחילה התקשרות וחברות‬
‫בינינו לבין אבו חסן סלאמה.‬
‫האופי שלו יוצא דופן.‬
‫ראשית, הוא היה האדם‬ ‫הראשון שהמציא את חבילות הנפץ.‬
‫הוא נהג לשלוח את החבילות האלה לחברי המוסד.‬
‫רבים מהם נפצעו, ולדעתי חלקם מתו.‬
‫הדבר השני שהוא‬ ‫השקיע בו עמוקות ועבד עליו קשה‬
‫היה קשור למטוסים, לחטיפת מטוסים.‬
‫הוא הצליח לפעול‬ ‫בתוך אירופה באמצעות צינורות‬
‫על ידי פגיעה בקווי הנפט בטרייסט שבאיטליה.‬
‫ל"ספטמבר השחור" לא הייתה כתובת.‬
‫אני לא יודע מה היה‬ ‫גודלו של "ספטמבר השחור".‬
‫נניח… 50 איש, וההנהגה הייתה משתנתה.‬
‫- וילהלם דיטל -‬
‫- עיתונאי, קצין מודיעין גרמני לשעבר -‬
‫קראתי את רוב הדיווחים של שירותי המודיעין‬
‫ושל ארגוני המשטרה,‬ ‫על אש"ף, על "ספטמבר השחור".‬
‫לא מצאתי בהם ‬ ‫את עלי חסן סלאמה. כל השמות היו שונים.‬
‫אולי הוא היה חכם עד כדי כך שהוא לא הופיע.‬
‫הוא היה דיפלומט. הוא היה…‬
‫הוא היה חבר בוועדה.‬ ‫הוא היה אחד האנשים הבולטים,‬
‫אבל לא בולט ברמה שהעולם כולו הכיר אותו.‬
‫כל העולם הכיר גבר עם כאפייה.‬
‫שמו היה ערפאת. כך כל העולם‬
‫הזדהה עם המטרה הפלסטינית.‬
‫ועלי חסן סלאמה,‬ ‫הוא לא היה נראה כמו צמא דם.‬
‫אני לא זוכר שום תמונה‬ ‫שלו עם קלצ'ניקוב ביד.‬
‫- מערב ביירות, לבנון -‬
‫אבו חסן סלאמה התיישב בביירות‬
‫והקים את המבצעים החיצוניים.‬
‫שמטרתם הייתה לעבוד מחוץ לאדמות הערביות‬
‫ובעיקר באירופה.‬
‫- מטה הארגון לשחרור פלסטין -‬
‫אבו חסן סלאמה הפך לראש היחידה המיוחדת‬
‫שהייתה אחראית להגנה על יאסר ערפאת,‬
‫ונקראה כוח 17.‬
‫הוא לא היה נוסע לחו"ל,‬
‫כלומר, למדינות לא ערביות,‬
‫אלא אם אבו חסן סלאמה היה לצדו.‬
‫אבו חסן סלאמה הפך להיות בשלב הזה‬
‫כמו הצל של ערפאת.‬
‫הוא נהג להטיל עליו משימות קשות.‬
‫יאסר ערפאת מינה אותו‬ ‫להקים ערוץ סודי עם ה-CIA.‬
‫אבל ב-1973 היה הסכם צדדי‬
‫בין ישראל לארה"ב‬
‫שבכל פעם‬
‫שהממשל האמריקני‬
‫רוצה ליצור קשר עם פלסטיני כלשהו,‬
‫היה עליו להודיע לישראל מראש.‬
‫הוא דיבר איתי על זה במשך הרבה זמן,‬
‫ולא מצאתי תשובה‬
‫עד סדרה של חטיפות של אמריקאים בלבנון,‬
‫או ניסיונות להפציץ מקומות באמריקה.‬
‫שמתי לב למצב החדש הזה‬ ‫ואמרתי לו שאני חושב‬
‫בנוגע לרעיון הביטחון‬ ‫של השגרירות האמריקנית‬
‫ושל כל אמריקנים על אדמת לבנון,‬
‫שאם תיקח אחריות על זה,‬
‫ואם נודיע לשגרירות האמריקנית‬
‫שקיים כוח 17,‬
‫ושכוח 17 עומד לרשות‬
‫כל אמריקני שנחטף או נמצא בסכנה,‬
‫אז אני מאמין שהאמריקנים יושפעו מזה‬
‫ותתפתח איתך מערכת יחסים סודית,‬ ‫בין במישרין ובין בעקיפין.‬
‫בהמשך, הנשיא ניקסון מינה את רוברט איימס.‬
‫הוא הטיל עליו להקים‬
‫ערוץ תקשורת עם הפלסטינים.‬
‫רוברט איימס היה זה שאמר‬ ‫לאבו חסן סלאמה בפגישה הראשונה,‬
‫"עכשיו יש לך הזדמנות להביע‬
‫"את כל המחשבות והדרישות שלך‬
‫"לממשל האמריקני דרך הקשר הזה."‬
‫יאסר ערפאת, וכמובן אבו חסן סלאמה,‬
‫שניהם שאפו שאמריקה‬ ‫תכיר בארגון לשחרור פלסטין.‬
‫ה-CIA האמריקאי, כמובן, הסתכל על סלאמה.‬
‫הם החליטו שהוא יכול להפוך למקור פוטנציאלי,‬
‫ואיש קשר פוטנציאלי,‬
‫גישה אחורית לערפאת ולפת"ח.‬
‫הם הצליחו באופן שבו‬ ‫סלאמה אפילו עלה בדרגות.‬
‫הוא עקב אחרי ערפאת וליווה אותו לכל מקום.‬
‫סלאמה התחתן עם האישה הכי יפה בעולם.‬
‫ג'ורג'ינה ריזק, שהפכה ל"מיס תבל".‬
‫גברת ריזק, ברכותיי‬ ‫על הזכייה בתואר מיס תבל,‬
‫איך ההרגשה כרגע לחבוש את הכתר?‬
‫תודה רבה, קודם כול,‬
‫ובאמת אני שמחה מאוד. אני מרגישה נהדר.‬
‫ה-CIA הביאו אותו ואת ג'ורג'ינה לטיול,‬
‫לירח דבש באמריקה.‬
‫ה-CIA שילמו על הכול,‬ ‫והם באו לאמריקה, שניהם,‬
‫והלכו לכל מיני מקומות,‬ ‫כולל לוס אנג'לס ודיסניוורלד.‬
‫- האומות המאוחדות‬ ‫13 בנובמבר, 1974 -‬
‫אבו חסן סלאמה היה זה שארגן‬
‫את מסעו של‬ ‫יאסר ערפאת לניו יורק עם ה-CIA.‬
‫המוקד הדיפלומטי של אש"ף היה האו"ם,‬
‫שבו, ב-1974, יאסר ערפאת‬ ‫הוזמן לנאום בעצרת הכללית.‬
‫נוכחותו של ערפאת באו"ם הרגיזה את הישראלים.‬
‫הם החרימו את המושב,‬
‫וקבוצה ציונית אחת טענה‬ ‫שערפאת לא יצא מניו יורק בחיים.‬
‫ערפאת לא רק שרד,‬
‫אלא גם הבטיח‬ ‫לעצמו מקום בהיסטוריה של האו"ם.‬
‫אני מגיע אליכם עם ענף זית ביד אחת‬
‫ואקדח של לוחם חופש בשנייה.‬
‫- יאסר ערפאת -‬
‫אל תניחו לענף הזית ליפול מהיד שלי.‬
‫- תל אביב, ישראל -‬
‫החלו להגיע לישראל החדשות‬
‫שהייתה סדרה של התקשרויות‬
‫בין אבו חסן סלאמה וה-CIA בביירות.‬
‫יצירת קו תקשורת בין ה-CIA‬
‫ואבו חסן, היה לגמרי לא מקובל.‬
‫עכשיו, ישראל כעסה מאוד על כך,‬
‫כי הוא היה אחד האויבים הגדולים ביותר שלה.‬
‫הישראלים רצו להתנקש‬ ‫באבו חסן סלאמה משתי סיבות.‬
‫הם רצו לשבור‬ ‫את הקשר הפלסטיני-אמריקאי הסודי.‬
‫הם האמינו שהקשר הסודי הזה‬
‫יחבל ביחסי ישראל-ארה"ב,‬
‫ויוביל להכרה של ארה"ב‬
‫בארגון לשחרור פלסטין.‬
‫שנית, הישראלים הרגו‬
‫את כל המנהיגים‬ ‫הפלסטינים שנפלו תחת שליטתם.‬
‫שש שנים אחרי לילהאמר,‬
‫שש שנים אחרי סופו של "ספטמבר השחור",‬
‫מנחם בגין, ראש הממשלה החדש,‬
‫הרגיש שזה עסק לא גמור.‬
‫שהאיש הזה עלול להוות סכנה‬
‫לא רק לישראל, אלא למדינות רבות אחרות.‬
‫הוא היה טרוריסט.‬
‫הוא היה מתנקש.‬
‫בגין נותן פקודה.‬
‫"תמצאו אותו ותהרגו אותו."‬
‫- ביירות, לבנון‬ ‫1978 -‬
‫היו שלושה סוכנים שהתכוננו‬
‫להתנקשות באלי חסן סלאמה.‬
‫- מלון הים התיכון -‬
‫זה עדיין היה כידון, יחידת המוסד.‬
‫הסוכן X נשלח לביירות לעקוב אחרי סלאמה.‬
‫המשימה שלו הייתה מודיעינית בלבד.‬
‫אמרו לו לנסות למצוא את סלאמה.‬
‫הם גילו שסלאמה הולך לסאונה‬
‫של מלון קונטיננטל בביירות.‬
‫זו שעה לא צפויה אחר הצהריים,‬
‫ולפתע, בין כל האדים והעשן בסאונה,‬
‫פתאום מופיע גבר עירום לגמרי,‬
‫וזה סלאמה.‬
‫המוסד, קודם כול,‬
‫בודקים את האפשרות להרוג את סלאמה בסאונה,‬
‫ואז הם גילו שיהיו הרבה נפגעים,‬
‫והם ביטלו את זה בגלל זה.‬
‫ואז סלאמה התחיל לדבר עם הסוכן שלנו,‬
‫הסוכן X, הסוכן ישראלי,‬
‫והפך אותו לחבר, חבר קרוב, שנוסע לדירה שלו,‬
‫יוצא עם ג'ורג'ינה ואחותה,‬
‫הם התקרבו,‬
‫והסוכן הזה היה צריך להפריד‬ ‫בין החברות שלו עם סלאמה‬
‫לבין המשימה שלו.‬
‫ואז הם מחליטים…‬
‫לשלוח אישה.‬
‫שמה היה אריקה מרי צ'מברס.‬
‫ייתכן שהיו לה זהויות נוספות או מגוון שמות,‬
‫אולי שם בדוי שאנחנו לא יודעים לגביו.‬
‫היא הייתה אדם חשוב ביותר.‬
‫היא הייתה סטודנטית בריטית.‬
‫היא החליטה ללמוד בישראל.‬
‫ובישראל המוסד ראה אותה.‬
‫היא קיבלה הדרכה של שנתיים במוסד,‬
‫והיא התאימה לתפקיד, למה שהם היו צריכים.‬
‫הם היו זקוקים לסוכנים‬ ‫שאין להם סלנג ישראלי,‬
‫שלא נראים כמו ישראלים,‬
‫שלא יצרו רושם שהם יהודים.‬
‫משימתה הייתה למצוא את עלי חסן סלאמה‬
‫ולהיות מעורבת בהריגתו.‬
‫מייק הררי בא אליה ואומר,‬
‫"את צריכה לנסוע לביירות, והמשימה שלך תהיה…‬
‫- מייק הררי‬ ‫קצין מודיעין לשעבר במוסד -‬
‫"להרוג אדם."‬
‫- ביירות, לבנון -‬
‫היה לה כרטיס ביקור‬ ‫שבו כתוב שהיא עובדת‬
‫למען ארגון צדקה לילדים בג'נבה.‬
‫- נמל התעופה הבינלאומי של ביירות -‬
‫ואחרי זמן מה, היא פגשה את עלי חסן סלאמה‬
‫באופן אישי, במקרה, במלון.‬
‫אריקה שוכרת דירה‬
‫שנמצאת בפינת שני רחובות,‬ ‫רחוב מאדאם קירי ורחוב נוסף,‬
‫והחלון שלה למעשה פונה לרחוב,‬
‫רחוב מאדאם קירי,‬
‫שם השיירה של סלאמה‬ ‫עוברת לפחות פעמיים ביום.‬
‫היא מוזרה מאוד,‬
‫מאוד משונה. כמו איזו…‬ ‫היא מאכילה חתולי רחוב.‬
‫היא יושבת ומציירת, והיא מחכה.‬
‫אי אפשר להגיד שהוא לא היה מוגן.‬
‫היה, מלפניו,‬
‫לנד רובר מלא בטרוריסטים פלסטינים‬
‫עם נשקי תת מקלע וקלצ'ניקוב.‬
‫מאחורי המכונית, תמיד הייתה מכונית נוספת‬
‫עם שומר ראש פלסטיני. בתוך המכונית‬
‫היו שומרי ראש שישבו משני צידיו של סלאמה.‬
‫אבל הוא עשה את הטעות‬ ‫הכי גדולה שלסוכן חשאי אסור לעשות.‬
‫לסוכן חשאי שנמצא בסכנה‬
‫אסור לעולם לנסוע באותו מסלול‬
‫כשהוא נוסע הלוך ושוב מכתובת מסוימת.‬
‫לעולם לא באותו מסלול.‬
‫צריך תמיד לשנות.‬
‫אבל הוא נסע תמיד ברחוב מאדאם קירי‬
‫עד לביתו ובחזרה.‬
‫בכל יום, בצהריים,‬
‫הוא היה לוקח את המכונית שלו והולך‬ ‫הביתה לארוחת צהריים עם ג'ורג'ינה היפה.‬
‫הנישואים של אבו חסן‬ ‫לג'ורג'ינה ריזק גרמו לו לבעיה.‬
‫אבו חסן הצליח‬ ‫להפוך לכוכב תקשורת, והעיתונאים,‬
‫במיוחד עיתונאים לבנונים,‬
‫עקבו אחריו לכל מקום.‬
‫אני בעצמי הגעתי פעם לפגישה.‬
‫אז שמעתי במו אוזניי‬
‫את אבו עמאר אומר לו,‬
‫"אתה לא צריך לגור עם ג'ורג'ינה,‬
‫"כי זה מנוגד לכל תקנות האבטחה‬
‫"שלמדת אי פעם,‬
‫"וזה מסוכן מאוד, וזה יביא להריגתך."‬
‫אז המבצע נגד עלי חסן סלאמה‬
‫היה קל מאוד כי לעלי חסן סלאמה היו הרגלים.‬
‫אז לפי המידע המצטבר היומי‬
‫על תנועותיו של אבו חסן סלאמה,‬
‫התוכנית הייתה להציב את רכב הפולקסווגן‬
‫באותו מיקום, כשהוא מלא בחומרי נפץ, כמובן.‬
‫וכשהם יחליטו לבצע את המבצע‬
‫ולפוצץ את מכוניתו של עלי חסן סלאמה,‬
‫מבחן אחד הוא לבדוק‬ ‫אם הלוחם מסוגל ללחוץ על כפתור‬
‫באלפית השנייה כשהמכונית עוברת שם.‬
‫אז זה חייב להיות מדויק מאוד.‬
‫מביאים לה רדיו טרנזיסטור,‬
‫שהוא רדיו לכל דבר.‬
‫אבל כשמכניסים סיכה לחור ברדיו הטרנזיסטור,‬
‫הוא הופך למכשיר שליטה מרחוק.‬
‫וכשלוחצים על כפתור, זה יכול לבצע פקודה.‬
‫והם גילו שמכל האנשים שניסו לעשות את זה,‬
‫אריקה היא הטובה ביותר. היא מאוד טובה בזה.‬
‫הסוכן X נשלח מביירות לדרום ירדן,‬
‫שם אנשי המוסד הישראלים חוצים את הגבול‬
‫ומביאים לו רהיט‬
‫שמלא בחומרי נפץ.‬
‫הוא מכניס אותו לרכב שלו‬
‫ונוסע במכוניתו דרך ירדן‬
‫ואז דרך סוריה,‬
‫ומשם ללבנון, לביירות.‬
‫והוא אמור להשאיר את הרכב‬
‫בחניון מסוים, וזה מה שהוא עושה.‬
‫ישראל, בינתיים, שלחה‬ ‫לביירות שני סוכנים נוספים,‬
‫אחד מהם מומחה גדול לחומרי נפץ.‬
‫זה אמצע הלילה,‬
‫והם שותלים את חומרי הנפץ‬ ‫במשענת הראש של הנהג.‬
‫והם מחנים את הפולקסווגן‬
‫בדיוק מתחת לחלון של עלי חסן סלאמה.‬
‫ב-18 בינואר, 1979,‬
‫השתתפתי בפגישה עם מפלגת הכתאיב‬
‫שבה נכח בשיר ג'ומאייל.‬
‫- בשיר ג'ומאייל -‬
‫כשהפגישה הסתיימה, בשיר שאל אותי,‬
‫"אתה עדיין בקשר עם אבו חסן?‬
‫"הוא חבר שלנו."‬
‫עניתי, "כן, אני בקשר איתו."‬
‫הוא אמר, "תגיד לו‬ ‫לשמור על עצמו בימים אלה,‬
‫"ולא לעשות יותר מדי מהלכים."‬
‫התייחסתי לזה כאל מסר חשוב.‬
‫ביקשתי מהעמית שלי, חברי,‬ ‫שהיה חבר של אבו חסן,‬
‫ללכת לג'ורג'ינה ריזק‬
‫ולהודיע לאבו חסן על מה ששמעתי מבשיר.‬
‫הוא עשה כך עם היד שלו ואמר,‬
‫"אני מקבל חדשות כאלה בכל יום,‬ ‫ואני כבר עושה כל מה שצריך.‬
‫"ואללה הוא המגן."‬
‫הוא קיבל בבוקר‬ ‫פיסת נייר קטנה מה-CIA, בה כתוב,‬
‫"הישראלים רודפים אחריך, תיזהר מאוד."‬
‫לא היה לו אכפת וזה היה מאוחר מדי.‬ ‫נותרו לו רק עוד כמה שעות לחיות.‬
‫- 22 בינואר, 1979, בשעה 14:30 -‬
‫אריקה צ'מברס הייתה בדירה שלה.‬
‫והיה לה שלט רחוק.‬
‫ואז היא ראתה‬ ‫את המכונית מתקרבת וזו הייתה שיירה.‬
‫וכמה מטרים לפני שהשיירה הגיעה לפולקסווגן,‬
‫אריקה לחצה על הכפתור.‬
‫ברגע שהוא פנה בפינה, שמענו פיצוץ גדול.‬
‫המכונית התפוצצה.‬ ‫שמונה או תשעה אנשים נהרגו.‬
‫אחרים, עוברי אורח, אנשים שלא היו מעורבים.‬
‫כל חמשת שומרי הראש שרדו.‬
‫הם השתגעו.‬
‫עוזרת הבית התחילה לצעוק ולומר, "אבו חסן".‬
‫מיהרתי למרפסת השנייה‬
‫וראיתי שיש פניקה ברחובות.‬
‫שמתי עליי משהו וירדתי למטה.‬
‫אבו חסן סלאמה נפצע ופונה לבית החולים.‬
‫חבר הגיע לבית‬
‫והנהן בראשו ככה,‬
‫והבנתי שהוא איננו.‬
‫ועכשיו אריקה צריכה לברוח.‬
‫אז היא רצה למטה.‬
‫היא נכנסת למכונית שלה,‬
‫והיא כבר מפחדת.‬
‫אבל לבסוף, היא צריכה לנהוג במכונית‬
‫צפונה, למובלעת נוצרית,‬
‫שם ממתינה לה סירה.‬
‫היא מגיעה לנמל ג'וניה בצפון.‬
‫הם לוקחים אותה בזודיאק לסירה,‬ ‫שייטת 13, הקומנדו הימי.‬
‫והיא יושבת על סיפון הסירה.‬
‫אלה שעות הערב, השמש שוקעת,‬
‫והיא מביטה, השמיים כל כך יפים,‬
‫וההרים כל כך רגועים ושקטים.‬
‫היא אמרה, "זו הסיומת של המבצע שלי."‬
‫מייק הררי חיכה להם.‬ ‫הוא היה שם וצפה בזה.‬
‫עבור חלק מהאנשים בביירות,‬ ‫זה היה, "בסדר, עוד פצצה",‬
‫אבל מייק הררי ידע מה קורה.‬
‫והוא ראה את העשן, והוא כל כך שמח.‬
‫לעולם לא אשכח את היום הזה,‬
‫כי איבדתי חבר.‬
‫התגובה הראשונה שלי הייתה,‬ ‫"באמת? הישראלים התנקשו באבו חסן?"‬
‫כלומר, זה לא נורמלי.‬
‫כמובן, התגובה הראשונה שלי‬
‫הייתה לקחת את הטלפון ולהתקשר ליאסר ערפאת.‬
‫ושמעתי אותו אומר,‬
‫"היית חבר שלו והוא אהב אותך.‬
‫"נוח על משכבך בשלום, גיבור שלי."‬
‫יאסר ערפאת הצליח לנסוע לביירות בקושי רב.‬
‫הוא השתתף בהלוויה של אבו חסן סלאמה‬
‫וכמובן, נשא את הארון, והיו אלפי מתאבלים.‬
‫מבחינה ביטחונית, ההתנקשות באבו חסן סלאמה‬
‫הייתה הוכחה לכך‬ ‫שהמוסד הוא חזק ומסוגל לפרוץ‬
‫את התסבוכת הלבנונית‬ ‫ולהוציא להורג דמות בולטת.‬
‫אם המוסד היה מסוגל‬ ‫להרוג את אבו חסן סלאמה,‬
‫סביר להניח שהוא יכול‬ ‫גם להוציא להורג אחרים.‬
‫כתוצאה מכך, אולי כמה מנהיגים פלסטינים‬
‫יצטרכו להגביר את‬ ‫אמצעי האבטחה שלהם, מתוך פחד.‬
‫ההשלכות של מותו של סלאמה‬
‫היו, מעל לכול, ניתוק הקשרים שסלאמה‬
‫הצליח לפתח עם מספר כוחות זרים‬
‫במזרח התיכון ובמערב.‬
‫המוסד ניתק מספר קשרים‬ ‫שעלולים היו להיות בעייתיים עבור ישראל.‬
‫אחרי הכול, זה תפקידם.‬
‫הסוכן X המשיך לפעול בביירות‬
‫ובדמשק בהצלחה רבה במשך זמן רב.‬
‫זה לעולם לא נגמר.‬
‫אני חושב שכל ראש ממשלה‬ ‫מגולדה ועד אליי עבר את אותו הדבר.‬
‫זו החלטה לא פשוטה‬
‫להחליט להורות ליחידת‬ ‫המבצעים שלך להרוג אדם.‬
‫אלה אנשים מסוכנים.‬
‫אחד מהם היה מעורב בהתנקשות במינכן,‬
‫ונהרג רק ב-1992,‬
‫כעבור 20 שנה.‬
‫ערב טוב, בטח לא תופתעו שהחדשות של היום‬
‫עדיין מתאפיינות באלימות.‬
‫אלימות בפריז. מנהיג פלסטיני נורה אמש.‬
‫עאטף בסיסו, מספר שתיים‬ ‫בשירות הביטחון של אש"ף,‬
‫היה בדרכו חזרה מארוחה חגיגית‬ ‫כשאדם אחד או שניים הופיעו וירו.‬
‫המנהיג הפלסטיני נהרג במקום.‬
‫בלילה, מול מלון מרידיאן‬
‫עאטף בסיסו נורה‬ ‫על ידי אדם אחד או יותר,‬
‫שכלי הנשק שלו כנראה‬ ‫היה מצויד במשתיק קול והוא הצליח להימלט.‬
‫אחר הצהריים, יאסר ערפאת‬ ‫האשים מייד את המוסד,‬
‫השירות החשאי הישראלי, באחריות למתקפה.‬
‫הערב, מקורות ישראלים ופלסטינים‬
‫אישרו שעאטף בסיסו היה אחד ממארגני‬
‫הפיגוע במשחקים האולימפיים במינכן ב-1972,‬ ‫שגבה את חייהם של 11 ספורטאים ישראלים.‬
‫עאטף בסיסו היה‬ ‫אחד מבכירי אש"ף בדרגים הגבוהים ביותר,‬
‫נותרת השאלה, למי היה אינטרס להתנקש בו?‬
‫אז מסתכלים על יותר מ-20 שנות חריצות,‬
‫עשרים שנות דיוק,‬
‫- עאטף בסיסו -‬
‫עשרים שנות נחישות.‬
‫זה מסר ברור מאוד‬
‫לכל אדם באשר הוא‬
‫שמתכנן לפגוע במטרות ישראליות.‬
‫וזו חשיבות התגובה הישראלית‬
‫לטבח במינכן.‬
‫לפני כמה שנים נסעתי למינכן, לקונולי 31,‬
‫שם התגוררה המשלחת הישראלית‬ ‫במהלך המשחקים האולימפיים.‬
‫וזה היה הלם,‬
‫לעמוד שם מול הבית.‬
‫לא היה קל להיות שם,‬ ‫כי האירוע הזה היה טראומה.‬
‫זו טראומה קשה מאוד‬ ‫בזיכרון של הציבור הישראלי.‬
‫אחרי ההתנקשות באבו חסן סלאמה,‬
‫הקשר הביטחוני עם האמריקאים נותק.‬
‫הערוץ הסודי הזה נותק‬
‫עד שהתחדש ערוץ ציבורי ב-1988,‬
‫כששר החוץ האמריקני,‬ ‫ג'ורג' שולץ, הודיע ליאסר ערפאת‬
‫שאם הוא יתנער מהטרור,‬
‫רק אז ארה"ב תהיה‬ ‫מוכנה לנהל איתם משא ומתן.‬
‫זה ההסכם הראשון שנחתם אי פעם‬
‫בין פלסטינים למדינת ישראל.‬
‫בטקס קצר בירושלים נצפה‬ ‫ראש הממשלה, יצחק רבין,‬
‫קורא בעיון את המכתב‬ ‫של יו"ר אש"ף, יאסר ערפאת.‬
‫ואז פורץ את המחסומים‬ ‫הפסיכולוגיים הגדולים ביותר‬
‫שנמשכו לאורך דורות,‬
‫וחותם על הסכם ההכרה ההדדית.‬
‫הסכם השלום של אוסלו,‬ ‫שנחתם בוושינגטון באוגוסט 1993,‬
‫היה סימן להתחלה חדשה‬ ‫ביחסים בין ישראל לפלסטינים.‬
‫הוא גם עורר תקווה אמיתית ראשונה‬
‫להסכם שלום סופי בין שני הצדדים.‬
‫היום, מנהיגי ישראל והארגון לשחרור פלסטין‬
‫יחתמו על הצהרת עקרונות‬ ‫על ממשל עצמי פלסטיני זמני.‬
‫הוא מתווה את הדרך לפיוס‬
‫בין שני עמים‬ ‫ששניהם חוו את המרירות של הגלות.‬
‫מספיק דם ודמעות. מספיק!‬
‫ומה שמדהים בסיפור הזה‬ ‫הוא ש-23 שנים אחרי ההתנקשות,‬
‫קיבלתי שיחת טלפון מאונסק"ו.‬ ‫"תקשיב, אתה יכול לעזור לנו?‬
‫"הלילה הוא יום‬ ‫השנה הראשון להסכם השלום באוסלו."‬
‫אז מייד הצלחתי באורח פלא‬ ‫להשיג את כל המוזיקאים והטכנאים שלי‬
‫והגענו לאוסלו.‬
‫ואנחנו ניגנו מול הקהל הזה,‬
‫מול שמעון פרס וערפאת, שלא הכירו אותי.‬
‫הם לא ידעו מי אני,‬
‫ואני מוצא את עצמי במקום שבו אחי נרצח,‬
‫מנגן מול אנשים שבתפקידם‬
‫מייצגים את הסיבה לרציחתו.‬
‫שמעון פרס ייצג את ישראל, ערפאת את פלסטין.‬
‫ואחרי ההופעה, שמעון פרס וערפאת עלו לבמה‬
‫ולחצנו ידיים.‬
‫והרגשתי שזה ממש סימן לגורל.‬
‫סלחתי, כי הסליחה היא מה שעוזר לנו לבנות,‬
‫ובמיוחד לבנות את עצמנו מחדש.‬ ‫כי, בכנות, זה מאוד נגע לליבנו.‬
‫מוניתי כנציג מיוחד לשלום‬ ‫של אונסק"ו ב-9 במאי, 1996.‬
‫אז הגעתי לנגן בישראל, בפלסטין.‬
‫תמיד חשבתי… שנוכל לשמש כגשר קטן‬
‫מעל המחסום הזה שקיים ביניהם.‬
‫והגשר הזה, אני מאמין, נקרא מחילה.‬
‫- מוקדש לזכרם של 11 הספורטאים הישראלים -‬
‫- והמאמנים שנרצחו במינכן ב-1972 -‬
‫- סיפורי ריגול -‬
‫תרגום כתוביות: אביטל וינברגר‬