ОЛІМПІЙСЬКИЙ СТАДІОН МЮНХЕН, НІМЕЧЧИНА
6 ВЕРЕСНЯ 1972 РОКУ
У більшість днів на цьому стадіоні 80 000 любителів легкої атлетики.
Сьогодні вони прийшли на поминальну службу.
Годину пам'яті за 11 спортсменами з Ізраїлю,
убитими вчора під час невдалої спроби палестинських партизанів
звільнити арабів, ув'язнених в Ізраїлі.
Це здійснив «Чорний вересень».
Треба покласти край цій організації.
Операція була поєднанням помсти, стримування,
спроби продемонструвати міжнародній спільноті,
що це не залишиться безкарним.
Моссад склав список і сказав: «Добре». І вони почали їх шукати.
Після того, як їм вдалося вбити багатьох лідерів «Чорного вересня»,
вони зосередилися на Алі Гасані Саламе.
Він був ціллю номер один.
Моссад мав майже неповторні та неймовірні досягнення.
Почалася операція «Ліллегаммер»,
але ця операція провалилася.
Вони вбили не ту ціль.
Через шість років Менахем Беґін, новий прем'єр-міністр,
відчув, що це незавершена справа.
Саламе був терористом.
Він був убивцею.
Беґін віддає наказ.
«Знайти його і вбити».
ЦЕНТРАЛЬНЕ РОЗВІДУВАЛЬНЕ УПРАВЛІННЯ
СЕКРЕТНО
ШПИГУНСЬКІ ОПЕРАЦІЇ
ОПЕРАЦІЯ «ГНІВ БОЖИЙ» ЧАСТИНА 2
За останні пів року декілька арабів таємничим чином підірвали
або застрелили в кількох європейських столицях.
Але коли вони приїхали
до Ліллегаммера, ізраїльтяни чомусь залишили за собою слід.
Двоє чоловіків використали пістолети калібру 22 з глушниками,
ту саму зброю, яку використовували при вбивстві арабів у Римі й Парижі.
Чотири дні тому ізраїльський загін вбивць
прибув у Ліллегаммер по слідах Саламе,
причетного до нападу на Олімпіаді в Мюнхені.
СЕН-ТРОПЕ, ФРАНЦУЗЬКА РІВ'ЄРА, ФРАНЦІЯ ЛИПЕНЬ 1973 РОКУ
Тоді я був у Сен-Тропе.
Ми грали в ресторанах.
Писали музику.
Ми були на вулиці. Підійшов поліцейський і сказав мені:
«Зв'яжіться з рідними, бо вдома були проблеми.
У Норвегії була проблема з Агмедом.
Ми не знаємо, що відбувається. Сказали, він мертвий».
Але ми думали, що це аварія чи якась природна причина, на жаль.
Його вбили спецслужби, Моссад.
Він був моїм старшим братом. Нашим наставником.
Він стільки подорожував,
що одного дня опинився у скандинавських країнах.
Він збудував там своє життя. Зустрів свою дружину, Торілль.
Він працював і жив у Ліллегаммері.
Він був учителем карате.
Він був офіціантом.
Він не мав зв'язків з палестинцями.
Зовсім.
Тому для нас це було не просто трагедією,
а повним непорозумінням.
Агмеда Бучікхі застрелили біля парку.
У парку молода пара займалася коханням
і побачила машину, що поїхала.
Машина була біла, і вони побачили номер машини.
Золоте правило: більше не використовувати цю машину.
Але Дан Арбель купив собі інструменти,
і вони залишили їх у багажнику машини.
Наступного дня він їде і бере машину.
І з ним Маріанна Ґладнікофф.
Замість того, щоб поїхати до Осло на потязі, як вони мали зробити,
вони їдуть машиною.
І не просто їдуть з машиною,
але Дан Арбель повертає машину агенції з оренди,
чого не можна робити.
Поліція заарештувала Дана Арбеля та Маріанну Ґладнікофф.
Вони одразу зізналися.
Проблема Арбеля в тому, що він був в клаустрофобом.
Він не міг винести знаходження в замкненому просторі.
Він був готовий говорити, якщо вони відчинять двері.
Тож вони відчинили двері, і він заговорив.
Він дав багато інформації про місії
та імена лідерів Моссаду в Європі.
Він дає їм адресу квартири,
де досі чекають Сільвія Рафаель і ще кілька членів.
І поліції вдається їх заарештувати.
Це було боляче, бо чим далі просувалася історія,
тим більше ми не розуміли, бо Моссад — це служба,
відома в усьому світі.
Але врешті-решт,
не захищена від таких помилок.
На щастя, деяких з них заарештували й засудили.
Це неймовірна державна справа.
Міністр закордонних справ повідомив посольство Ізраїлю в Осло,
про те, що не буде…
Не буде можливості відпустити в'язнів
чи дозволити комусь їх відвідувати.
Дан Арбель, Сільвія Рафаель і Маріанна Ґладнікофф у в'язниці,
і буде суд.
ВЕРХОВНИЙ СУД НОРВЕГІЇ
Ті самі безпекові процедури повторювалися щодня,
коли шістьох звинувачених доправили сьогодні до суду,
востаннє перед перервою в засіданнях.
Прокурор, пан Гакан Віка, сказав,
що спіймали щонайменше одного з керівників операції,
і він вимагає покарання від шести до дев'яти років
за співучасть у вбивстві.
Обвинувачення стверджувало,
що ізраїльська розвідувальна організація, Моссад,
фактично створила свій власний суд для боротьби з арабським тероризмом.
Але це вбивство, і до нього слід ставитися відповідно,
хто б і з яких мотивів його не скоїв.
Їх засудили, і у Ізраїлю пішло багато часу на те,
щоб домовився про їхнє звільнення і повернення.
Майже всі хлопці на операційному рівні провели певний час у в'язниці в Норвегії.
Але за 22 місяці вони всі вийшли.
ЕГУД БАРАК КОЛИШНІЙ ПРЕМ'ЄР-МІНІСТР ІЗРАЇЛЮ
Ізраїль ніколи не брав на себе офіційної відповідальності за це,
але між нами і норвежцями було ясно, що ми це зробили.
По суті, це зробив Моссад.
Як професіонал, я досі збентежений
через свою ізраїльську операцію проти громадянина Марокко,
який був офіціантом у Ліллегаммері в Норвегії, винного лише в тому,
що мав мати фізичну схожість з Алі Гасаном Саламе.
Я трохи знав Алі Гасана Саламе.
Було немислимо, щоб цей молодий і багатий чоловік,
який мав гарні машини,
який вів надзвичайно важливе громадське життя в Бейруті,
через якийсь дивний поворот долі
міг би стати офіціантом біля Полярного кола, їздити на велосипеді
і вести спокійне життя серед норвежців.
Було припущено багато операційних помилок,
деяких з них — за дуже короткі строки,
бо керівником операції був той самий Майк Гарарі,
який особисто дуже успішно керував
багатьма десятками, можливо, сотнями різних операцій.
Але ця провалилася, що призвело до помилки і…
несправедливості до цього невинного громадянина Марокко.
Найдивніше те, що Ізраїль ніколи не вибачався.
Припиніть.
Штовхнеш когось на вулиці і перепрошуєш.
А якщо ви когось вбили помилково, де вибачення? Це неймовірно.
Моя невістка так і не відновила життя.
Вона жила з цією трагедією.
Її змусили підписати, що вона мовчатиме про це.
БЕЗ ВИЗНАННЯ ВІДПОВІДАЛЬНОСТІ ПРИКРА СМЕРТЬ
Через кілька років, нарешті,
Ізраїль погодився виплатити компенсацію членам його сім'ям.
Операцію «Гнів Божий» було негайно зупинено. Негайно.
І всіх повернули. Усе закінчили.
Після інциденту в Ліллегаммері Замір запропонував Ґолді піти у відставку.
Ґолда одразу відмовилася.
Вона сказала: «Це війна.
Війна, щоб захистити життя ізраїльтян.
А на війні може статися помилка».
В очах Ґолди Меїр
на нас напали лише тому, що ми євреї.
На нас напали лише через постійну відмову
прийняти наше право мати незалежну державу на нашій давній батьківщині.
Частиною стратегії палестинської терористичної організації
було атакувати ізраїльські цілі в Ізраїлі,
ізраїльські цілі за кордоном.
Тому Ізраїль мав відправити послання євреям у всьому світі.
«Ми допоможемо вам захистити вас і ваші інтереси».
Це частина сенсу існування Ізраїлю.
Вбивства лідерів «Чорного вересня»
були надзвичайно успішною місією.
На дуже довгий період
припинився терор у масштабах, які ми раніше бачили в Європі,
проти євреїв та ізраїльтян.
Ці дії спричинили затримку операцій,
змусили лідерів тероризму ніколи не спати в одному і тому ж ліжку вночі,
бо вони знали, що кожного з них можна торкнутися особисто,
і це завадило роботі.
Після вбивства десяти чи одинадцяти арабів у Європі,
«Чорний вересень» припинив своє існування
у квітні 1973 року.
Але єдиним, хто вижив,
був Алі Гасан Саламе.
Дуже дивно, але він уникнув усіх наших нападів
на лідерів «Чорного вересня».
Абу Гасан — один із лідерів «Чорного вересня».
Тобто він один з лідерів, але не найстарший лідер.
У 60-х я особисто почав
як президент студентської організації ліванської партії «Катаїб».
КАРИМ ПАКРАДУНІ АДВОКАТ
КОЛИШНІЙ КЕРІВНИК ЛІВАНСЬКОЇ ПАРТІЇ «КАТАЇБ»
Потім я був першим членом партії «Катаїб», який познайомився з Ясіром Арафатом.
Так почалося спілкування і дружба
між нами та Абу Гасаном Саламе.
У нього незвичайний характер.
Він був першим, хто придумав надсилати бомби в посилках.
Він надсилав ці посилки членам Моссаду.
Багато з них були поранені, а деякі, здається, загинули.
Друга річ, в яку він інвестував і над якою працював,
була пов'язана з літаками, захопленням літаків.
Він міг працювати в Європі, використовуючи трубопроводи,
завдавши ударів по нафтових лініях у Трієсті, Італія.
«Чорний вересень» не мав адреси.
Не знаю, наскільки великим був «Чорний вересень».
Скажімо, 50 людей, і керівництво змінювалося.
ВІЛЬГЕЛЬМ ДІТЛ
ЖУРНАЛІСТ, КОЛИШНІЙ ОФІЦЕР НІМЕЦЬКОЇ РОЗВІДКИ
Я прочитав більшість звітів спецслужб
і поліцейських організацій, про ОВП, про «Чорний вересень».
Я не бачив у них Алі Гасана Саламе. Імена були інші.
Може, він був такий розумний, що ніколи не показувався.
Він був дипломатом. Він був…
Він був членом комітету. Був одним з тих, кого усі бачили,
але не настільки, щоб його знав увесь світ.
Увесь світ знав хлопця з шарфом.
Його звали Арафат. Його весь світ ототожнював
з палестинською справою.
А Алі Гасан Саламе не був схожий на кровожерливу людину.
Я не пам'ятаю жодної його фотографії з автоматом Калашникова в руках.
ЗАХІДНИЙ БЕЙРУТ, ЛІВАН
Абу Гасан Саламе оселився в Бейруті
і заснував так звані «Зовнішні операції».
чия місія полягала в роботі за межами арабських територій
і насамперед у Європі.
ШТАБ ОРГАНІЗАЦІЇ ВИЗВОЛЕННЯ ПАЛЕСТИНИ
Абу Гасан Саламе очолив спецпідрозділ,
що відповідав за захист Ясіра Арафата,
який називалася «Підрозділ 17».
Він не їздив за кордон,
тобто в неарабські країни,
хіба що поруч із ним був Абу Гасан Саламе.
На цьому етапі Абу Гасан Саламе став
тінню Арафата.
Він доручав йому складні завдання.
Ясір Арафат доручив йому створити таємний канал з ЦРУ.
Але в 1973 році було підписано угоду
між Ізраїлем і Сполученими Штатами Америки
про те, що щоразу,
коли американська адміністрація
хотіла зв'язатися з будь-яким палестинцем,
вона мала заздалегідь повідомити Ізраїль.
Він довго мені про це говорив,
і я не знаходив відповіді,
поки не сталася серія викрадень американців у Лівані,
чи спроба підірвати американські установи.
Я помітив цю ситуацію і сказав йому, що я думаю
про ідею безпеки Американського посольства
і всіх американців на ліванських землях,
що якщо ти взяв на себе відповідальність,
і якщо ми повідомимо Американське посольство
про існування «Підрозділу 17»,
і що «Підрозділ 17» є у розпорядженні
кожного викраденого американця чи американця, що знаходиться в небезпеці,
тоді я вірю, що це вплине на американців
і відкриє таємні стосунки з тобою, прямі чи опосередковані.
Пізніше президент Ніксон призначив Роберта Еймса.
Він доручив йому встановити
канал зв'язку з палестинцями.
Роберт Еймс сказав Абу Гасану Саламе на першій зустрічі:
«Тепер у вас є можливість передати
всі ваші думки й вимоги
до адміністрації США за цим посиланням».
І Ясір Арафат, і, звісно, Абу Гасан Саламе
прагнули визнання Америкою Організації визволення Палестини.
Американське ЦРУ, звісно, розраховувало на Саламе.
Вони вирішили, що він може стати потенційним джерелом і зв'язком,
лазівкою до Арафата і ФАТХ.
Вони досягли успіху в той момент, коли кар'єра Саламе йшла в гору.
Тепер він супроводжував Арафата всюди, куди б той не йшов.
Саламе одружився з найкрасивішою жінкою у світі.
Джорджіна Різк, яка стала Міс Всесвіт.
Пані Різк, вітаю з тим, що ви стали Міс Всесвіту,
і з якими відчуттями ви зараз носите цю корону?
Перш за все, дуже дякую,
і я дуже щаслива. Я почуваюся чудово.
ЦРУ відправило його з Джорджіною в подорож
на медовий місяць, в Америку.
ЦРУ заплатило за все, і вони вдвох прилетіли до Америки,
мандрували всюди, включаючи Лос-Анджелес і Дісней Ворлд.
ОРГАНІЗАЦІЯ ОБ'ЄДНАНИХ НАЦІЙ 13 ЛИСТОПАДА 1974 РОКУ
Абу Гасан Саламе був організатором
разом з ЦРУ поїздки Ясіра Арафата до Нью-Йорка.
Координатором дипломатичного прогресу ОВП стала ООН,
куди Ясіра Арафата запросили в 1974 році виступити перед Генеральною Асамблеєю.
Присутність Арафата в ООН розлютила ізраїльтян.
Вони бойкотували сесію,
а одна сіоністська група заявила, що Арафат не залишить Нью-Йорк живим.
Арафат не лише вижив,
а й забезпечив собі місце в історії ООН.
Я прийшов до вас з оливковою гілкою в одній руці
і пістолетом борця за свободу в іншій.
ЯСІР АРАФАТ
Не дайте оливковій гілці впасти з моєї руки.
ТЕЛЬ-АВІВ, ІЗРАЇЛЬ
В Ізраїль почали надходити новини,
що був обмін низкою повідомлень
між Абу Гасаном Саламе і ЦРУ в Бейруті.
Принцип утворення лінії зв'язку
між ЦРУ та Абу Гасаном був абсолютно неприйнятним.
Ізраїль був дуже сердитий через це,
бо це був один з їхніх головних ворогів.
Ізраїльтяни хотіли вбити Абу Гасана Саламе з двох причин.
Вони хотіли перервати таємний палестино-американський зв'язок.
Вони вважали, що ця таємна ланка
саботуватиме ізраїльсько-американські відносини,
і призведе до визнання Америкою
Організації визволення Палестини.
По-друге, ізраїльтяни вбивали
усіх палестинських лідерів, які були під їхнім контролем.
Через шість років після Ліллегаммера,
шість років після кінця «Чорного вересня»,
Менахем Беґін, новий прем'єр-міністр,
відчув, що це незавершена справа.
Що ця людина може бути небезпечною не лише
для Ізраїлю, але й для багатьох інших країн.
Він був терористом.
Він був убивцею.
Беґін віддає наказ.
«Знайти його і вбити».
Три агенти готувалися
до вбивства Алі Гасана Саламе.
Це все ще був Кідон, підрозділ Моссаду.
Агента Ікс відправили в Бейрут, щоб слідкувати за Саламе.
Його завданням була виключно розвідка.
Йому наказали спробувати знайти Саламе.
Вони дізналися, що Саламе ходить у сауну
готелю «Континенталь» у Бейруті.
Незвична година дня,
і раптом зі всієї цієї пари та диму в сауні
раптом з'являється зовсім гола людина,
і це Саламе.
Моссад, перш за все,
розглянув можливість вбивства Саламе в сауні,
а потім вони дізналися, що тоді буде багато випадкових жертв,
і тому це скасували.
А потім Саламе почав говорити з нашим агентом,
агентом Ікс, ізраїльським агентом,
і він став його другом, близьким другом, який ходив до нього додому.
Гуляючи з Джорджіною та її сестрою,
вони дуже зблизилися,
і цей хлопець мав розділити дружбу з Саламе
і його ціль.
А потім вони вирішили
відправити жінку.
Її звали Еріка Мері Чемберс.
Можливо, у неї були інші особистості чи багато імен,
можливо, фальшиве ім'я, про яке ми не знаємо.
Вона була найважливішою людиною.
Вона була британською студенткою.
Вона вирішила вчитися в Ізраїлі.
В Ізраїлі її помітив Моссад.
Вона два роки навчалася в Моссаді
і вписувалася в картину, яка була їм потрібна.
Їм потрібні були агенти які не мали ізраїльського сленгу,
не були схожі на ізраїльтян,
не створювали враження, що вони євреї.
Її завданням було знайти Алі Гасана Саламе
і взяти участь в його вбивстві.
Майк Гарарі прийшов до неї і сказав:
«Ти маєш поїхати в Бейрут, і твоєю місією буде…
вбити людину».
У неї була візитка, де було написано, що вона працює
на дитячий благодійний фонд у Женеві.
Через деякий час вона зустріла Алі Гасана Саламе
особисто, випадково, в готелі.
Еріка знімає квартиру
на розі двох вулиць — Мадам Кюрі та іншої вулиці,
а її вікно виходить на вулицю,
вулицю Мадам Кюрі,
де кортеж Саламе проїжджає щонайменше двічі на день.
Вона дуже дивна,
дивакувата, як якась… Вона годує бродячих котів на вулиці.
Вона сидить, малює і чекає.
Не можна казати, що його не захищали.
Перед ним їхав
«Ленд Ровер», набитий палестинськими терористами
з кулеметом і автоматами Калашникова.
За його машиною завжди їхала інша машина,
а в самій машині був палестинський охоронець.
По обидва боки від Саламе сиділи охоронці.
Але він припустився найбільшої помилки секретного агента.
Таємний агент, якому загрожує небезпека,
не має використовувати той самий маршрут,
коли їздить туди-сюди з певної адреси.
Не тим самим маршрутом.
Завжди міняти.
Але він весь час їздив вулицею Мадам Кюрі
додому і назад.
Щодня під час обіду
він їздив на машині додому на обід з розкішною Джорджіною.
Шлюб Абу Гасана з Джорджіною Різк створив для нього проблеми.
Абу Гасан став зіркою ЗМІ, а журналісти,
особливо ліванських журналістів,
ходили за ним усюди.
Я особисто якось прийшов на зустріч.
Я чув Абу Аммара
на власні вуха:
«Тобі не можна жити з Джорджіною,
бо це суперечить усім правилам безпеки
яких ти навчився,
це дуже небезпечно, і це вб'є тебе».
Операція проти Алі Гасана Саламе
була значно спрощена через його звички.
Отже, згідно загальної щоденної інформації
про рухи Абу Гасана Саламе,
був складений план розміщення автомобіля «Фольксваген»
у тому місці, в якому, звісно, було повно вибухівки.
І коли вони вирішують провести операцію
з підриву машини Алі Гасана Саламе,
потрібен один тест, щоб перевірити, чи воїн зможе натиснути кнопку
у ту саму мілісекунду, коли проїжджає машина.
Треба бути дуже точним.
Їй принесли транзисторне радіо,
а це радіо для всього.
Але коли вставляєш шпильку в отвір транзисторного радіо,
воно стає пультом дистанційного керування.
Коли ти натиснеш кнопку, воно виконає наказ.
Вони дізналися, що з усіх, хто намагався це зробити,
Еріка була найкращою. У неї це добре виходило.
Агента Ікс відправляють з Бейруту на південь Йорданії,
де ізраїльтяни з Моссаду перетинають кордон
і приносять йому меблі,
заповнені вибухівкою.
Він завантажив їх у машину,
і поїхав на машині через усю Йорданію,
а потім через Сирію,
потім до Лівану, у Бейрут.
Він має залишити машину
в певному гаражі, що він і робить.
Тим часом Ізраїль відправив у Бейрут ще двох агентів,
один з яких був чудовим експертом з вибухівки.
Пізньої ночі
вони встановили вибухівку в підголівник сидіння водія.
Вони припаркували «Фольксваген»
точнісінько під вікном Алі Гасана Саламе.
18 січня 1979 року
я був на зустрічі з партією «Катаїб»
де був присутній Башир Жмаєль.
БАШИР ЖМАЄЛЬ
Коли зустріч закінчилася, Башир спитав мене:
«Ти досі спілкуєшся з Абу Гасаном?
Він наш друг».
Я відповів: «Так, ми на зв'язку».
Він сказав: «Попроси його подбати про себе в ці дні
і не робити забагато рухів».
Я вважав це важливим посланням.
Я попросив свого колегу і друга, який був другом і Абу Гасана,
поїхати до Джорджіни Різк
і повідомити Абу Гасану про те, що я чув від Башира.
Він зробив ось так рукою і сказав:
«Я отримую такі новини щодня і вже роблю те, що треба.
Аллах — мій захисник».
Вранці він отримав папірець від ЦРУ, в якому було написано:
«Вас переслідують ізраїльтяни, будьте дуже обережні».
Йому було байдуже, і було надто пізно. Йому лишилося жити лише кілька годин.
Еріка Чемберс була у себе вдома.
У неї був дистанційний пульт.
Тоді вона побачила, що наближається машина, і це був кортеж.
І за кілька метрів до того, як цей кортеж доїхав до «Фольксвагена»,
Еріка натиснула на кнопку.
Щойно він повернув за ріг, ми почули потужний вибух.
Машину підірвали. Вісім чи дев'ять людей загинули.
Інші, випадкові перехожі, не причетні люди.
Усі п'ять охоронців вижили.
Вони збожеволіли.
Покоївка почала кричати: «Абу Гасан».
Я вибігла на інший балкон
і побачила, що на вулицях паніка.
Я щось одягла і спустилася вниз.
Абу Гасан Саламе був поранений і доставлений до лікарні.
Додому прийшов друг
і похитав головою,
і я зрозуміла, що його немає.
А тепер Еріка має втекти.
Отже, вона побігла.
Сіла в свою машину,
і вона вже налякана.
Але нарешті вона може їхати на машині
на північ, до християнського анклаву.
де на неї чекає човен.
Вона прибуває до порту Джунія на півночі.
Її везуть на «Зодіаку» до човна «Флотилії 13», морського спецпідрозділу.
І вона сидить на палубі.
Вечоріє, сонце сідає,
і вона дивиться на прекрасне небо,
на спокійні й тихі гори.
Вона сказала: «Це фінал моєї операції».
На них чекав Майк Гарарі. Він був там і дивився.
Дехто в Бейруті відреагував: «Гаразд, ще одна бомба»,
але Майк Гарарі знав, що відбувається.
Він побачив дим і був такий щасливий.
Я ніколи не забуду цей день,
бо я втратив друга.
Моєю першою реакцією було: «Справді? Ізраїль убив Абу Гасана?»
Це ненормально.
Звісно, моя перша реакція
була взяти телефон і зателефонувати Ясіру Арафату.
І я чув, як він казав:
«Ти був його другом, і він любив тебе.
Спочивай з миром, мій герою».
Ясіру Арафату із великими труднощами вдалося дістатися Бейруту.
Він був на похороні Абу Гасана Саламе
і, звісно, ніс труну, і там були тисячі людей у скорботі.
З точки зору безпеки, вбивство Абу Гасана Саламе
стало доказом того, що Моссад сильний і здатний пробитися
крізь Ліванську ситуацію і стратити видатну особу.
Якщо Моссад міг вбити Абу Гасана Саламе,
імовірно, вони можуть стратити й інших.
У результаті, можливо, кілька палестинським лідерам
доведеться посилити заходи безпеки через страх.
Наслідком смерті Саламе
було, перш за все, розірвання зв'язків, які Саламе
зміг розвинути з певною кількістю іноземних держав
на Близькому Сході та Заході.
Моссад зруйнував низку зв'язків, які могли стати небажаними для Ізраїлю.
Це ж його робота.
Агент Ікс продовжував дуже успішно
діяти в Бейруті й Дамаску протягом тривалого часу.
Це не скінчилося.
Гадаю, у всіх прем'єр-міністрів між мною та Ґолдою було те саме.
Це дуже складне рішення —
вирішити наказати вашим оперативникам вбити людину.
Ці хлопці небезпечні.
Один з них був причетний до Мюнхенського вбивства,
його вбили лише у 92-му,
десь через 20 років.
Добрий вечір, ви, мабуть, не здивуєтеся, що новини дня
знов про насильство.
Насильство у Парижі. Учора вбили палестинського лідера.
Атеф Бсейсо, друга людина у службі безпеки ОВП,
повертався з вечері, коли у нього вистрілили один чи два чоловіки.
Палестинський лідер помер миттєво.
Ввечері біля готелю «Меридіан»
Атеф Бсейсо застрелили одна чи кілька осіб,
чия зброя, ймовірно, мала глушник, і яким вдалося втекти.
Сьогодні вдень Ясір Арафат одразу звинуватив Моссад,
ізраїльську секретну службу, у цьому нападі.
Цього вечора ізраїльські та палестинські джерела
підтвердили, що Атеф Бсейсо був одним з організаторів вибуху
на Олімпіаді в Мюнхені 1972 року,
який коштував життя 11 ізраїльським спортсменам.
Атеф Бсейсо був одним з найвищих посадовців ОВП,
Залишається питання, хто хотів його вбити?
Отже, ви дивитесь на 20 років старанної роботи,
двадцять років точності,
двадцять років рішучості.
Це чіткий сигнал усім,
хто планує
завдати шкоди ізраїльським цілям.
І у цьому важливість ізраїльської реакції на Мюнхенську різанину.
Кілька років тому я був у Мюнхені, на Конноллі, 31,
де жила ізраїльська делегація під час Олімпійських ігор.
І це був шок —
стояти там перед будинком.
Було нелегко бути там, бо ця подія була травмою.
Це дуже серйозна травма в пам'яті народу Ізраїлю.
Після вбивства Абу Гасана Саламе
безпековий зв'язок з американцями припинився.
Цей таємний канал відрізали
до оновлення публічного каналу у 1988 році,
коли Держсекретар США Джордж Шульц повідомив Ясіру Арафату
що якщо він відмовиться від тероризму,
тільки тоді Штати будуть готові до переговорів з ним.
Це перша угода,
підписана між палестинцями та Ізраїлем.
Під час короткої церемонії в Єрусалимі прем'єр Іцхак Рабин
уважно прочитав лист голови ОВП Ясіра Арафата.
І зламавши найбільший психологічний бар'єр,
що існував поколіннями,
він підписав документ про взаємне визнання.
Мирна угода в Осло, підписана у Вашингтоні в серпні 1993 року,
поклала новий початок відносинам між Ізраїлем і палестинцями.
Вона також дала справжню надію
на остаточну мирну угоду між двома сторонами.
Сьогодні керівництво Ізраїлю та Організація визволення Палестини
підпишуть декларацію про принципи тимчасового палестинського самоврядування.
Вона прокладає шлях до примирення
двох народів, які пізнали гіркоту вигнання.
Досить крові і сліз. Годі!
І в цій історії неймовірно те, що через 23 роки після вбивства
мені подзвонили з ЮНЕСКО. «Слухай, можеш нам допомогти?
Сьогодні перша річниця мирного договору в Осло».
Тож я одразу дивом зумів знайти всіх своїх музикантів і техніків,
і ми прибули в Осло.
І ми грали перед цими глядачами,
перед Шимоном Пересом і Арафатом, які мене не знали.
Вони не знали, хто я,
і я опинюся там, де вбили мого брата,
грав перед людьми, які за своїми функціями
представляти те, за що його вбили.
Шимон Перес був Ізраїлем, Арафат — Палестиною.
Після концерту на сцену вийшли Шимон Перес і Арафат
і потиснули нам руки.
І я зрозумів, що це справжній знак долі.
Я пробачив, бо прощення допомагає нам будувати,
особливо, відбудовувати себе. Бо, чесно кажучи, ми були зворушені.
Мене призначили Спеціальним посланцем ЮНЕСКО з питань миру 9 травня 1996 року.
Тому я поїхав грати в Ізраїль, у Палестину.
Я завжди думав, що ми можемо стати маленьким містком
через цей бар'єр між ними.
І цей місток, я вважаю, називається прощенням.
ПРИСВЯЧЕНО ПАМ'ЯТІ 11 ІЗРАЇЛЬСЬКИХ АТЛЕТІВ
І ТРЕНЕРІВ, ВБИТИХ У МЮНХЕНІ У 1972 РОЦІ
ШПИГУНСЬКІ ОПЕРАЦІЇ
Переклад субтитрів: Наталія Базилевська