‫- וושינגטון הבירה, ארה"ב, 1 במאי, 2003 -‬
‫טרגדיית ה-11 בספטמבר, שוב,‬
‫קשרה את גורלן של שתי האומות שלנו.‬
‫- חאמיד כרזאי‬ ‫נשיא אפגניסטן -‬
‫באתם לאפגניסטן כדי להביס את הטרור,‬
‫ואנו, האפגנים, קיבלנו אתכם בברכה וברצון‬
‫למען חירות מדינתנו.‬
‫יחד עצרנו את שלטון הטרור.‬
‫הקמפיין בראשות ארה"ב‬ ‫עם הברית הצפונית אחרי ה-11 בספטמבר,‬
‫בהחלט שיבש את הרשת של אוסאמה בן לאדן.‬
‫כל המשאבים של ממשלת ארה"ב‬
‫הופנו לעצירתו והריגתו,‬
‫אך הוא עדיין היווה איום ממשי.‬
‫הטליבאן נמשך לעבר גבול פקיסטן,‬
‫והם נדרו נדר שהם ישתקמו ויחזרו.‬
‫הבחור מהטליבאן אמר,‬ ‫"לנו יש רחפנים משלנו וטילי שיוט משלנו,‬
‫"והם מחבלים מתאבדים."‬
‫כשעומד מולך אויב‬ ‫שמוכן לפוצץ את עצמו ולהרוג אותך,‬
‫זה ממש מפחיד.‬
‫הם עברו שטיפת מוח.‬
‫הם רק רוצים למות.‬
‫המחבלים המתאבדים האלה‬
‫הסכימו לדבר עם העיתונאי הקנדי,‬
‫וכמובן, העיתונאי הייתי אני.‬
‫גארי אמר, "היי, קיבלתי משימה.‬ ‫אנחנו נאסוף 29 אנשי טליבאן‬
‫"ונביא אותם לקאבול."‬
‫הוא לקח צעד אחורה. "זה חוקי?"‬
‫החשש הכי גדול הוא שהאנשים האלה,‬ ‫שאתה חושב שהם הפרס הגדול שלך,‬
‫הם למעשה מעין סוס טרויאני‬ ‫שמטרתו להיכנס לתוך המבצע שלך‬
‫ולהרוג אותך.‬
‫- מסווג -‬
‫- סיפורי ריגול -‬
‫- מרגלי טליבאן -‬
‫- שמות מסוימים שונו כדי להגן‬ ‫על זהויות של אנשים שהוזכרו בפרק זה -‬
‫ברגע שממשלת הטליבאן הודחה,‬
‫- קאבול, אפגניסטן‬ ‫2003 -‬
‫מה שקרה הרבה יותר מהר‬ ‫ממה שרבים בממשלת ארה"ב ציפו,‬
‫נכנסו 38 מיליארד דולר,‬ ‫אז היה הרבה סיוע בשיקום.‬
‫- טובי הרנדן -‬
‫בעיני ארה"ב, המלחמה באפגניסטן הסתיימה.‬
‫בעלי ברית של נאט"ו ודיפלומטים אמריקאים,‬
‫יכולים היו לתפוס פיקוד באפגניסטן,‬ ‫במקום אנשי צבא של ארה"ב.‬
‫נשיא ארה"ב…‬
‫- דונלד רמספלד‬ ‫מזכיר ההגנה -‬
‫והגנרל פרנקס ואני,‬ ‫מסתכלים על ההתקדמות במדינה הזאת,‬
‫ובשיתוף פעולה עם הנשיא כרזאי, הסקנו‬
‫שאנחנו בנקודה שבה ברור שעברנו‬
‫מפעולות מלחמתיות גדולות‬
‫לתקופה של יציבות, התייצבות ושיקום.‬
‫הייתה תחושה שאמריקה‬ ‫היא כוח העל היחיד בעולם‬
‫ושהיא יכולה להשיג כל דבר.‬
‫היא השיגה ניצחון באפגניסטן תוך חודשיים,‬
‫והתחנה הבאה היא בגדאד.‬
‫- בגדאד, עיראק, 20 במרץ, 2003 -‬
‫בשעה זו, הכוחות האמריקאיים והקואליציה‬
‫נמצאים בשלבים הראשוניים של מבצעים צבאיים‬
‫לנטרל את עיראק,‬
‫לשחרר את אנשיה‬ ‫ולהגן על העולם מפני סכנה חמורה.‬
‫אני חושב שאוסאמה בן לאדן ואל-קאעידה ‬
‫הבינו שארה"ב כבר לא משגיחה על אפגניסטן,‬
‫והם שינו את התוכניות שלהם בהתאם.‬
‫ברגע שבן לאדן הגיע לביטחון יחסי‬
‫ובנה רשת של שליחים ואנשים‬
‫שיוכלו להעביר את ההודעות שלו,‬
‫הוא הצליח לחדש את אל-קאעידה.‬
‫אחרי מה שקרה,‬
‫כל הבכירים האמריקאים החשובים,‬
‫בראשות האתאיסט הבינלאומי בוש,‬
‫התחילו להפנות אפילו מדינות מוסלמיות נגדנו.‬
‫הם פתחו במלחמה נגד האסלאם‬
‫בשם המאבק בטרור.‬
‫- גארי הרינגטון‬ ‫קצין המבצעים של ה-CIA -‬
‫הייתי קצין מבצעים‬ ‫של ה-CIA ששירת באפגניסטן.‬
‫- גארי הרינגטון‬ ‫קצין המבצעים של ה-CIA -‬
‫בשנים 2005-2008,‬ ‫הנוכחות הצבאית של ארה"ב עוד נבנתה.‬
‫ניסינו לפתח יכולות להילחם בטליבאן‬
‫ולתפוס את אל-קאעידה בפקיסטן.‬
‫פתחנו בסיסים ושיפרנו בסיסים‬
‫שהיו במיקומים שונים ברחבי אפגניסטן.‬
‫מבחינה פוליטית, הממשלה קמה‬
‫וניסתה להגיע לנורמליות,‬
‫וארה"ב עזרה לאפגנים‬
‫לנסות ליצור שליטה וממשל באפגניסטן.‬
‫הייתי אומר שהמאמצים שלנו‬ ‫להגדיל את מבצעי הלוחמה בטרור‬
‫ולחפש את אל-קאעידה, התגברו באותה תקופה.‬
‫אחרי ה-11 בספטמבר,‬
‫הסוכנות הציעה תגמול כספי מכובד‬
‫לאנשים שיצטרפו וישרתו כמתורגמנים,‬
‫ורוב האנשים ששימשו כבלשנים היו אפגנים.‬
‫שמי גולאם ראסול.‬
‫אני במקור מאפגניסטן, מעמק פנג'שיר.‬
‫- ראסול רסח‬ ‫קבלן עצמאי -‬
‫כמעט מאז גיל 16, אני נלחם.‬
‫בזמנו, בסובייטים, וכיום בטליבאן.‬
‫הייתי קבלן עצמאי ב-CIA.‬
‫כשאתה הופך למתרגם, אתה גם יועץ,‬
‫כי עשיתי עשרה דברים שונים‬ ‫שאין להם קשר לעבודת הבלשן.‬
‫הם היו מייעצים לי בנוגע לחוקי השבט, ולגבי‬
‫הרקע של אדם מסוים ומאיפה הוא מגיע.‬
‫זה, מבחינתי כקצין מבצעים,‬
‫נתן לי מידע ועזר לי‬ ‫לעשות את העבודה שלי טוב יותר.‬
‫- שגרירות ארה"ב, קאבול, אפגניסטן‬ ‫ספטמבר 2006 -‬
‫בספטמבר 2006,‬
‫הייתה לי הזדמנות לראיין אפגני‬
‫שראיתי בו מקור פוטנציאלי.‬
‫יצאנו ממתחם השגרירות‬
‫והלכנו לצומת קרוב,‬ ‫למעגל תנועה שנקרא "כיכר מסעוד".‬
‫ושם, עמדתי בפינת הרחוב,‬
‫חיכיתי שהבחור הזה יגיע.‬
‫בתור אדם מערבי, אני נראה שונה ובולט בשטח,‬
‫ויש אנשים שיכולים לנסות להרוג אותך.‬
‫אני סורק את האזור,‬
‫מחפש איומים פוטנציאליים.‬
‫בשלב מסוים במהלך הסריקה שלי,‬
‫אני מזהה משמאלי‬
‫מכונית טויוטה שחורה שעומדת שם.‬
‫שמתי לב שיש בה שני בחורים. הם הסתכלו עליי.‬
‫דיברנו ו…גארי…‬
‫"תשמע, למה המכונית הזאת חונה פה?"‬
‫זה לא המקום לחנות.‬
‫זה משרד הבריאות,‬ ‫שגרירות ארה"ב, האבטחה כל כך הדוקה.‬
‫אמרתי לו, "זו אפגניסטן.‬ ‫לא אכפת להם איפה הם חונים."‬
‫קיבלתי את זה.‬
‫ואז הבחור הופיע, אז ראסול ואני הסתובבנו‬
‫וחזרנו דרך המחסום הביטחוני עם הבחור,‬
‫והלכנו בערך 150-200 מטרים‬ ‫בחזרה לשער השגרירות.‬
‫וכעבור כמה דקות, או פחות מזה, היה פיצוץ.‬
‫היה פיצוץ מחריש אוזניים.‬
‫אפשר היה להרגיש את הזעזוע באוויר.‬
‫ואז כל האזעקות הופעלו.‬
‫כל מה שהיה בטווח‬ ‫של כ-150 או 200 מטרים היה הרוס.‬
‫אם היינו שם עוד שתי דקות…‬
‫היינו מגואלים בדם.‬
‫זה היה גדול, והיו…‬
‫יותר מ-35 הרוגים והרבה אנשים נפצעו.‬
‫הלכתי למאבטחים של השגרירות, ושאלתי,‬
‫"היי, זו הייתה מכונית תופת?"‬
‫והם אמרו, "כן, הם פגעו‬ ‫בשיירה צבאית בכיכר הזה."‬
‫שאלתי, "זו הייתה…‬ ‫טויוטה קורולה שחורה?" והם נדהמו.‬
‫הם אמרו, "איך ידעת?"‬
‫אז לגבי הטליבאן,‬ ‫המילה "טליב" מגיעה מהמילה "תלמידים".‬
‫הם הגיעו במקור מהמדרסות,‬ ‫בתי הספר הדתיים של פקיסטן.‬
‫ותנועת הטליבאן באמת קמה מהאפר‬
‫של מלחמת האזרחים באפגניסטן,‬ ‫שבאה אחרי סוף הכיבוש הסובייטי,‬
‫והייתה תחושה בקרב הרבה אנשים אפגנים,‬
‫שהאכזריות של מלחמת האזרחים,‬
‫השחיתות של מפקדי הצבא,‬
‫שנראה שרצו רק לרפד לעצמם את הכיסים‬
‫ולהתעלל באנשים,‬
‫שזה נתן לטליבאן דריסת רגל,‬
‫כי הם הציעו גרסה סגפנית טהורה של האסלאם.‬
‫כמובן, זו הייתה‬ ‫גרסה מהמאה השביעית של האסלאם,‬
‫שבה נשים היו צריכות להיות‬ ‫מכוסות מכף רגל ועד ראש,‬
‫הן היו כנועות לבעלים שלהן,‬
‫שלעתים קרובות היו להם עד שלוש נשים.‬
‫היו להם עונשים מימי הביניים,‬
‫כמו סקילה למוות וכריתת ידיים לגנבים.‬
‫אז זו הייתה פרשנות די אכזרית של האסלאם.‬
‫הטליבאן… הם היו מוכנים למות בקרב,‬
‫אבל לא בהכרח רצו להתאבד,‬
‫אבל ברגע שהיה מרד במלוא העוצמה בעיראק,‬
‫עם מטעני חבלה ומחבלים מתאבדים,‬
‫הם יכלו לראות כמה עוצמתי זה היה.‬
‫בשנים 2005 עד 2008,‬
‫גדל השימוש במטעני החבלה,‬
‫כי זה היה הנשק שהטליבאן בחר בו.‬
‫מטען חבלה הוא פשוט פצצה‬ ‫שמופעלת מרחוק, שנשתלת לצד הכביש.‬
‫ויש את חגורות הנפץ,‬
‫שאותן הלובש מפוצץ בעצמו,‬
‫או שלפעמים יש מתקן הפעלה‬
‫שיכול לפוצץ אותה מרחוק.‬
‫ויש גם מטעני חבלה במכוניות תופת ‬
‫שבהן ניתן לקחת תאים ברכב,‬
‫ולהעמיס אותם בחומרי נפץ.‬
‫מטען החבלה בטויוטה השחורה, בזמנו,‬
‫היה הגדול ביותר באפגניסטן עד אז.‬
‫אני חושב שהיו שם מעל 90 ק"ג של חומר נפץ.‬
‫בזמנו הייתה לנו לפחות פעם בשבוע‬
‫מכונית תופת או פיגוע התאבדות, או משהו.‬
‫וזה החמיר ב…‬
‫בכל שנה, זה החמיר.‬
‫מעניין מאוד‬
‫שהכול כלול במבנה זרם האסלאם הווהאבי,‬
‫אבל מחבלים מתאבדים,‬ ‫ברגע שהם הוכשרו והם מוכנים למשימתם,‬
‫מקבלים סכום כסף, שבשבילם הוא הרבה,‬
‫ואומרים להם, "צאו לבלות.‬ ‫זה בסדר שתשתו עכשיו.‬
‫"זה בסדר שתשלמו כדי להיות עם אישה עכשיו,‬
‫"כי אתם עומדים למות ולהגיע לגן עדן,‬
‫"אבל המעשים האלה‬ ‫יכופרו לכם בגלל הפיגוע שתעשו."‬
‫אז בעצם, "הנה קצת כסף.‬ ‫לכו תעשו חיים ואז תעשו את העבודה שלכם."‬
‫וזה, בעיניי…‬
‫די מעניין, בלשון המעטה.‬
‫חלק מהמחבלים המתאבדים האלה‬
‫הם בדרך כלל בגיל 17, 18, 19, משהו כזה.‬
‫אחד מהילדים…‬
‫אני אישית… שאלתי אותו אם יש לו הורים.‬
‫הוא אמר שלא.‬
‫הוא היה בן שבע.‬
‫הוא… נאסף,‬
‫וכמוהו, מאות ילדים.‬
‫הם גונבים את הילדים האלה.‬ ‫הם לוקחים אותם למחנה האימונים.‬
‫במשך שלוש שנים וחצי, עושים להם שטיפת מוח.‬
‫הם שמים אותם במדרסה.‬
‫ובנפרד. המורים, הם מחפשים את הכישרון,‬
‫עד כמה יהיה קל לתמרן אותם.‬
‫הם הופכים לזומבים.‬
‫הם רק רוצים למות.‬
‫הם רוצים להרוג. זה לא משנה.‬ ‫הם רק רוצים לפוצץ את עצמם.‬
‫במהלך הקרב נגד הסובייטים,‬
‫מחנות פליטים הוקמו בפקיסטן,‬
‫אז היה קל לטליבאן‬
‫ללכת לשם כדי לגייס אנשים.‬
‫יש מחבלים מתאבדים שחוצים את הגבול מפקיסטן,‬
‫יש חגורות נפץ שמיוצרות,‬
‫מטעני חבלה שמיוצרים ונשלחים.‬
‫אז זו ממש קרקע פורייה לטליבאן.‬
‫אבל גם, מבחינת ארה"ב,‬
‫כשאין לאנשים כלום,‬ ‫אם אפשר להציע להם חיים חדשים,‬
‫אפשר להציע להם כסף,‬ ‫אפשר לעזור להם למצוא מוצא.‬
‫גם זה נותן לך קלף מיקוח.‬
‫חשבתי שאולי נוכל ליצור תרמית,‬
‫להשתמש באנשי הטליבאן‬ ‫כדי להחרים מטעני חבלה.‬
‫חשוב מאוד שה-CIA‬
‫יצטרף לצד הממשל האפגני,‬
‫וגם למינהל הביטחון הלאומי,‬ ‫שירות המודיעין האפגני.‬
‫הם תמיד הבינו שהמורכבות‬
‫של הטלאים האתניים והשבטיים‬
‫שהרכיבו את אפגניסטן,‬ ‫זה משהו שהם לעולם לא יבינו לגמרי.‬
‫בסוף 2005, ראש תחנת אפגניסטן‬
‫הכיר לי את הגנרל וורדק.‬
‫הוא היה שר ההגנה של אפגניסטן.‬
‫מטרת ההיכרות שלי איתו‬
‫הייתה לבדוק דרכים שבהן הצבא האפגני‬
‫יוכל לשתף פעולה עם ה-CIA,‬
‫כדי לנסות לעזור לנו להפעיל מבצעים‬
‫נגד הטליבאן או אל-קאעידה.‬
‫בשלב מסוים, הגנרל וורדק‬ ‫הכיר לי את הגנרל פאהים,‬
‫שבשנות ה-80 נלחם בג׳ללודין האקאני,‬
‫שהיה אחד מאנשי הטליבאן המרכזיים.‬
‫הגנרל וורדק אמר, "אם הייתי‬ ‫צריך שמישהו יעשה משהו או ילך איתי,‬
‫"זה הגנרל פאהים."‬
‫הגנרל פאהים יצר קשר בסופו של דבר‬
‫עם מולא מהטליבאן בשם חיימי.‬
‫הוא היה מפקד בדרג בינוני בטליבאן,‬
‫והוא לא היה לוחם, הוא היה אדם דתי,‬
‫אבל אחד הדברים שהוא עשה‬ ‫היה לשלוח מחבלים מתאבדים‬
‫ורכיבי מטען חבלה לתוך אפגניסטן.‬
‫מה שדיבר אל איש הטליבאן‬
‫היה שבאותו זמן‬ ‫הנוכחות של ארה"ב הוסיפה לגדול.‬
‫הצעתי עסקה שאם תשתף איתי פעולה‬
‫ותניח את הנשק, ראשית, אתה לא תיהרג,‬
‫ושנית, אני אמצא דרכים לעבוד איתך‬
‫וזה יועיל לשני הצדדים.‬
‫ומשתמע מכך, "טוב, אולי אקבל מזה כסף."‬
‫בסופו של דבר הגענו לתוכנית‬ ‫לנסות להשיג קבוצה מהטליבאן‬
‫שתחצה את הגבול באופן לא חוקי,‬
‫אבל תפגוש אותי,‬
‫ואז נבטיח לא לעצור אותם או להרוג אותם,‬
‫ונבדוק אם יש דרכים שבהן נוכל לעבוד יחד.‬
‫העברה של 29 אנשי טליבאן מעבר לגבול מפקיסטן‬
‫לאפגניסטן זו התחייבות רצינית.‬
‫אז אתה לא רוצה שהפקיסטנים יאתרו אותך,‬
‫אתה לא רוצה‬ ‫שהטליבאן ידע שאמריקאים מעורבים בזה,‬
‫ואתה פועל בשטח אפגניסטן.‬
‫האנשים במטה בוושינגטון אמרו, "חכו רגע.‬
‫"אנחנו מביאים עשרים ומשהו אנשי טליבאן,‬
‫"והאחריות היא שלנו‬ ‫אם יתברר שהם עושים פיגוע,‬
‫"או אם ישתלטו או יהרגו מישהו.‬
‫"אנחנו הבאנו אותם, אז זה יזיק ל-CIA."‬
‫ב-CIA יש קבוצה של אנשי צבא לשעבר.‬
‫אנחנו קוראים לה "GRS",‬ ‫אבטחת התגובה העולמית,‬
‫והם שומרי הראש של ה-CIA.‬
‫אחד מאנשי ה-GRS שהכרתי בעיראק וגם לפני כן,‬
‫היה מכונה "ברוטוס".‬
‫- ד"ר ג'ון "ברוטוס" בופין‬ ‫GRS, CIA -‬
‫תמיד הסתכלתי עלינו‬ ‫כגורם תמיכה לקציני המבצעים‬
‫שניסו לאסוף את המידע ולעשות את עבודתם…‬
‫- בגדאד‬ ‫נמל התעופה הבינלאומי סדאם -‬
‫אז ניסינו לעזור להם‬ ‫כמיטב יכולתנו תוך שמירה על ביטחונם.‬
‫אז אפשר להגיד שזה סוג של‬ ‫צוות מהשירות החשאי על סטרואידים.‬
‫גארי נכנס לחדר שלי, שתינו כמה בירות,‬
‫והוא אמר, "היי,‬ ‫קיבלתי משימה. אתם רוצים לעזור?"‬
‫ואמרתי, "בסדר, מה העניין?"‬
‫הוא אמר, "נאסוף 29 אנשי טליבאן‬
‫"ונביא אותם לקאבול, לבית מחסה."‬
‫ושאלתי, "גארי, המפקדה אישרה את זה,‬
‫"או שאתה פשוט חושב עכשיו בקול רם?"‬
‫הוא אמר, "לא, זה יקרה.‬ ‫אני רק רוצה לדעת אם אתם יכולים לעזור."‬
‫אז צריך לעצור ולחשוב,‬ ‫"האם זו ההחלטה הנכונה?"‬
‫האם המיץ הזה שווה את הסחיטה?‬ ‫כמו שאומרים פה בטקסס,‬
‫או שאנחנו יוצאים רחוק מדי מהספקטרום‬
‫ועושים משהו טיפשי?‬
‫וכך, אחד הדברים שקציני CIA‬ ‫חושבים עליהם כל הזמן‬
‫הוא הפוטנציאל למה שעלול להשתבש.‬
‫ואחד הדברים שהטריד‬ ‫בראש ובראשונה את כל קציני ה-CIA‬
‫היה גורלו של מייק ספאן‬ ‫בקאלאי ג'נגי, ב-25 בנובמבר, 2001.‬
‫- קאלאי ג'נגי, אפגניסטן‬ ‫25 בנובמבר, 2001 -‬
‫צוות אלפא מנה שמונה קציני CIA.‬ ‫הם היו הצוות השני באפגניסטן.‬
‫הם בעצם התפצלו.‬
‫מייק ספאן ודייוויד טייסון‬ ‫נסעו לקאלאי ג'נגי,‬
‫שהיה מבצר ממש מחוץ למזאר א-שריף,‬
‫כדי לחקור אסירים מאל-קאעידה.‬
‫הוא טרוריסט?‬
‫כן. הוא טרוריסט.‬
‫האנשים האלה הם טרוריסטים?‬ ‫-אני מאמין.‬
‫כל האנשים האלה טרוריסטים.‬ ‫אני חושב שאתה טרוריסט.‬
‫אתה בא לכאן, לאפגניסטן, כדי להרוג אנשים.‬
‫אני לא…‬
‫אוקיי, מייק, אתה רוצה לדבר איתו?‬
‫אחד הדברים שדיוויד טייסון‬ ‫ומייק ספאן לא הבינו‬
‫היה שהאסירים מאל-קאעידה לא נבדקו כראוי.‬
‫מאיפה אתה?‬
‫אני מפקיסטן.‬ ‫-מפקיסטן?‬
‫למה באת לאפגניסטן?‬ ‫-באתי מג'יהאד.‬
‫נגד מי?‬ ‫-נגד הטרור של ארה"ב.‬
‫אבל עכשיו אתם אסירים במזאר א-שריף.‬
‫כן. זו לא בעיה. הכול הוגן באהבה ובמלחמה.‬
‫ומה שקרה זה שלוחמי אל-קאעידה‬
‫התחילו לירות בנשק,‬ ‫פוצצו רימונים, הרגו שומרים…‬
‫אילצו אותם לברוח,‬
‫ותוך… כ-30 שניות,‬
‫יחסי הכוחות בקאלאי ג'נגי השתנו,‬
‫ואל-קאעידה, הלוחמים האלה, היו בשליטה.‬
‫וכך, מייק נאלץ להילחם באנשים עם הידיים,‬
‫אבל אז הוא נעלם מתחת לערמת גופות.‬
‫ולדייוויד לא נותרה שום ברירה.‬
‫הוא צריך להרוג או שייהרג,‬
‫וזה מה שהוא עושה.‬
‫הוא שרד ומייק ספאן לא,‬
‫וכך התרחשו האירועים באותו יום.‬
‫אז תמיד נמצא בראש של כל קצין CIA‬
‫המצב שקרה בקאלאי ג'נגי.‬
‫- לזכר מייק ספאן‬ ‫גיבור שהקריב את חייו למען החירות -‬
‫- לא נשכח את ההקרבה ואת האומץ -‬
‫- שהאל יהיה עימו ויברך אותו -‬
‫- קאבול, אפגניסטן‬ ‫2006 -‬
‫למבצע כזה, שבו אתה, כקצין מבצעים,‬
‫מתמקד בדרכי הפעולה,‬
‫בניסיון לשכנע מישהו לעבור לצד שלך,‬
‫אתה לא רוצה לחשוב‬ ‫יותר מדי על המצב הביטחוני.‬
‫וכך, קציני הקרקע, קציני CIA צבאיים,‬
‫הם האנשים שמתמחים בזה באופן קבוע.‬
‫ובדיוק כמו האריות של חיל הים או כוח דלתא,‬
‫הם יכולים לבצע עבודה ביעילות מרבית,‬
‫במהירות גדולה, והם יכולים גם לחלץ אנשים.‬
‫אז הם היו חמישה או שישה, והם הלכו לגבול.‬
‫נקודת המעבר החוקית נקראת שער טורקהם,‬
‫והמעבר הלא חוקי היה בוואדי קרוב,‬
‫והיו הרבה מבריחים‬ ‫ואנשים שחצו שם באופן לא חוקי.‬
‫אני חושב שהפקידים העלימו עין.‬
‫ה… טליבאן, הורינו להם לעבור בזה אחר זה.‬
‫זה הגן עלינו במידה מסוימת מפני…‬
‫אפשרות שקבוצה שלהם תנסה לעוט עלינו.‬
‫הדאגה העיקרית בשלב הזה‬
‫הייתה שכל אחד מהם עלול ללבוש חגורת נפץ.‬
‫הכרתי את החיבוק שנותנים‬ ‫ואת חיכוך הלחיים שעושים‬
‫בברכה שבטית מסורתית.‬
‫הצלחתי לגשת לכל אחד מהם עם הגנרל פאהים‬
‫ולחבק כל בחור ולחכך את הפנים.‬
‫אבל כשאני עושה את זה,‬ ‫אני כמובן נוגע בצידי גופם ובגב שלהם,‬
‫ואני ארגיש אם יש עליהם נשק או חגורת נפץ.‬
‫מישהו כמו גארי יגלה‬ ‫אם יש אולי כלי נשק מוחבא,‬
‫אם מישהו מזיע, אם מישהו לחוץ.‬
‫אז מגע ישיר כזה, פנים אל פנים,‬
‫סוג של בדיקת תחושת בטן‬ ‫של קצין מבצעים מנוסה מה-CIA,‬
‫זה משהו שדורש הרבה אומץ,‬
‫כי אם זה ישתבש,‬ ‫אתה יכול להיות האדם שייהרג.‬
‫הם היו בשליטת חיימי.‬
‫הוא כן חצה שם,‬ ‫אבל הוא חיכה עד ששלח מספיק מהאחרים‬
‫כדי לוודא, כנראה,‬ ‫שאנחנו לא עוצרים אותם או פוגעים בהם.‬
‫ואז הוא חצה.‬
‫התוכנית הייתה, מצד אחד,‬ ‫להיות מוכנים להגן על האפגנים,‬
‫ומאידך, להיות מוכנים‬ ‫להרוג אותם אם הם ינסו לתקוף.‬
‫והתחלנו להתקדם במעלה‬ ‫הכביש הארוך והנוראי הזה לקאבול.‬
‫כשהם עזבו את הגבול,‬ ‫אנשי הטליבאן ידעו שעכשיו‬
‫הם תחת הגנתנו, אז חייהם היו בסיכון.‬
‫ואני בטוח שהם מן הסתם‬ ‫פחדו באותה מידה כמו שאנחנו פחדנו.‬
‫הנסיעה בכביש מג'לאלאבאד לקאבול,‬
‫היא ארוכה למדי, ויש כמה צוקים תלולים מאוד‬
‫בלי מעקה בטיחות סביב הפיתולים.‬
‫זו תמיד נסיעה ממש מפחידה,‬
‫ובמיוחד עכשיו, כשיש איתנו 29 אנשי טליבאן.‬
‫לפני שעזבנו,‬
‫אחד הדברים שביקשתי מהתחנה לעשות‬
‫היה להשיג לנו בית מחסה בקאבול.‬
‫גיליתי שאין בית מחסה,‬
‫אז פניתי לשר ההגנה, הגנרל וורדק, בטלפון.‬
‫הוא התחיל לקלל אותי ולצעוק. הוא אמר,‬
‫"אתה רוצה שאני,‬ ‫תוך 24 שעות, אמצא בית בקאבול‬
‫"לשים בו 29 מאויבי ארצי בחשאי,‬ ‫ואתה רוצה שזה ייעשה עכשיו?"‬
‫אבל הוא שר ההגנה,‬
‫אז הוא מצא, איכשהו, בית שהיה בו מרתף,‬
‫שנוכל לשכור את הבית הזה לזמן מה‬
‫ולשים את האנשים האלה במרתף.‬
‫בית המחסה שהגנרל הצליח להשיג‬
‫היה מבנה דו קומתי עם מרתף.‬
‫ושוב, נכנסנו לשם בלילה,‬ ‫אז הייתה קצת הסתרה מחשכת הלילה,‬
‫אבל זה היה בשכונה גדולה ואמידה בקאבול.‬
‫ולמען האמת, אין דבר‬ ‫שאפשר לעשות במיקום כזה,‬
‫שיוכל להישאר סודי לאורך זמן.‬
‫ברוטוס היה אחד‬ ‫מאנשי ה-GRS שהגיעו לבית המחסה‬
‫כדי לספק אבטחה‬ ‫לקציני המבצעים מה-CIA שהגיעו לשם.‬
‫מבחינה ביטחונית, זה לא היה בית נהדר.‬
‫כל בית מעלינו היה גבוה מאיתנו.‬
‫נחשפנו כשנכנסנו ויצאנו, ואז זה רק החמיר.‬
‫ברגע שנכנסנו, זה היה כאילו,‬ ‫"אלוהים, זה בית נוראי."‬
‫היה לנו אזור מרתף‬ ‫עם דרך אחת פנימה, דרך אחת החוצה,‬
‫וזה היה פשוט סיוט ביטחוני לדבר כזה.‬
‫ואמרתי, "אם נעשה ראיונות,‬ ‫זה צריך להיות פה, בתחתית המדרגות."‬
‫אחד הדברים שהוא אמר לי,‬ ‫לתוכנית החירום, היה,‬
‫"היי, אם הם יתחילו לנסות לגבור עלינו,‬
‫"אל תילכד בפינה האחורית הזאת,‬
‫"כי יהיה לנו קשה להוציא אותך מהפינה הזאת."‬
‫העניין הוא להפריד‬ ‫את האדם הבודד מהקהל. מבין?‬
‫הזאבים יתקפו את‬ ‫האייל הבודד או הכבש, מה שלא יהיה,‬
‫שייצא ויהפוך את עצמו לפגיע.‬
‫וזה לא לוקח זמן רב.‬ ‫קיבלנו מהם הרבה מבטים עוינים.‬
‫הם לא נראו שמחים להיות בבית,‬
‫אז זו בהחלט הייתה סיבה לדאגה.‬
‫זו הייתה תקופה לחוצה. כמובן, הם בטח תהו,‬
‫"זהו זה? כאן הם יהרגו את כולנו?"‬
‫אחד מאנשי הטליבאן היה נראה אומלל.‬ ‫זיהיתי שיש לו כאב ראש או משהו.‬
‫הלכתי לברר דרך המתורגמן,‬ ‫ואמרו שיש לו כאב שיניים.‬
‫אז קניתי כדורי מוטרין,‬ ‫טיילנול, ואז ירדתי ואמרתי,‬
‫"היי, אחי, זה יגרום לך להרגיש טוב יותר."‬
‫המבוגרים אמרו, "לא,‬ ‫אנו לא לוקחים את התרופה המערבית שלכם."‬
‫אפילו בלעתי שתיים.‬ ‫אמרתי, "רואה? לא עניין גדול."‬
‫והוא לקח את זה, ולמחרת הוא למעשה חייך אליי‬
‫ואמר, "הכול טוב."‬
‫כשהקבוצה של הטליבאן‬ ‫ראתה שיש כאן אמריקאי שנותן סיוע‬
‫ועוזר לאדם הזה‬ ‫להרגיש טוב, אני חושב שאז הם קלטו,‬
‫"היי, אנחנו לא נהרג,‬
‫"אפשר לסמוך על החבר'ה האלה."‬
‫בשלב הזה, עשית הרבה עבודה קשה.‬
‫העברת את ה-29 מפקיסטן לאפגניסטן.‬
‫לא נראה שזו מלכודת בינתיים,‬
‫ועכשיו אתה צריך להעריך אם אפשר להטות אותם,‬
‫אם הם יוכלו לעבוד בשבילך,‬
‫והאם הם יכולים להיות המפתח‬
‫שיפצח את רשת המחבלים המתאבדים‬
‫ולהיות נכס שיכול‬ ‫להציל חיים של אמריקאים ואפגנים.‬
‫עזרנו לאנשי הטליבאן להתאקלם,‬
‫ובמהלך 48 השעות הבאות,‬
‫התחלנו לבדוק אותם.‬
‫הסתמכנו הן על…‬
‫בלשנים, מתורגמנים מה-CIA,‬
‫אבל גם על הגנרל פאהים,‬
‫שלקח חלק גדול מאוד ועזר לנו לחקור‬
‫ולעבוד עם כל אחד מהם כדי לראות‬
‫לאיזה סוג של מידע‬ ‫ופעילויות יש לבחור הזה גישה.‬
‫ואז, אם הוא שווה את זה,‬
‫אולי הוא מחובר לתא של מטעני חבלה.‬
‫אולי הוא יודע איפה‬
‫מוסתרים חומרי נפץ.‬
‫אולי הוא מקושר לאיש טליבאן בכיר יותר,‬
‫או אולי אפילו לאנשי אל-קאעידה.‬
‫אז בשביל זה עושים את הסינון.‬
‫גארי בטח הבין ש"היי,‬ ‫הרבה מהבחורים האלה ברמה נמוכה מאוד."‬
‫"אולי נוכל להתחיל לדלל את העדר‬
‫"ולהתרכז באנשי המפתח‬ ‫שאנחנו באמת רוצים לדבר איתם."‬
‫מתוך קבוצה של 29 אנשי טליבאן,‬
‫בסופו של דבר מצאנו שישה‬ ‫שהרגשנו שאנו יכולים לסמוך עליהם.‬
‫בסוף שלחתי את השאר בחזרה לפקיסטן,‬
‫למחנות פליטים או משהו, עם סכום כסף קטן‬
‫ו"הבטחה" שהם לא יילחמו‬
‫נגד ארה"ב או אפגניסטן.‬
‫חוץ מזה, היה לי מספיק מידע מרשיע עליהם,‬
‫כך שיכולתי לאמלל את חייהם באמירה,‬
‫"היי, נפגשת עם אמריקאי."‬
‫יש לנו תמונה של קבוצה של אנשי טליבאן‬
‫וכמה מאנשי הסוכנות איתם.‬
‫הסיכון שהם לקחו היה‬
‫שאם יתגלה אי פעם‬ ‫שהם משתפים פעולה עם ארה"ב,‬
‫קל וחומר עם איש טליבאן, שהם ראו בו כבוגד,‬
‫הם יחתכו לך את הראש.‬
‫החזקתי עוד כחמישה אנשי טליבאן בתוך קאבול,‬
‫והשתמשתי בהם כאילו הם היו תא של הטליבאן.‬
‫השקעתי את מרב מאמציי‬ ‫בחיימי, שהיה מנהיג הקבוצה.‬
‫הוא היה משכיל יותר מהשאר.‬
‫הוא היה רגיל להיות אחראי.‬
‫בכנות, הוא היה בן זונה שחצן.‬
‫שלחתי אותו חזרה לפקיסטן‬ ‫כדי לחדש את מקומו בטרור,‬
‫אבל לשתף פעולה איתנו בסתר.‬
‫בשלב מסוים, כשדיברתי עם חיימי,‬
‫הוא יידע אותנו שהבכירים שלו מהטליבאן‬
‫הורו לו לשלוח אוטובוס לאפגניסטן‬
‫שהיו בו את הרכיבים לכל חומרי הנפץ,‬
‫מרעומים, מכשירי הפעלה.‬
‫הצלחנו לעצור את האוטובוס הזה, ואז לגלות,‬
‫למעשה, את כל הרכיבים‬ ‫שהיו מספיקים למפעל מטעני חבלה.‬
‫חיימי נתן מידע לפאהים‬
‫על כך שהוא קיבל הוראה‬ ‫לשלוח שני מחבלים מתאבדים‬
‫לקאבול כדי לבצע פיגוע התאבדות.‬
‫ניסיתי לחשוב איך אוכל‬ ‫לפגוש את המחבלים האלה.‬
‫המצאתי לפאהים סיפור שיספר להם‬
‫שהוא מכיר עיתונאי קנדי‬ ‫שמחובר למטרת הטליבאן.‬
‫ושהעיתונאי הזה יראיין אותם,‬ ‫אבל לאחר שהם יקריבו את עצמם,‬
‫הוא יכתוב סיפורים ויספר לעולם עליהם‬
‫ועל ההקרבה שלהם, ויהפוך אותם למפורסמים.‬
‫אז בסופו של דבר, שני הבחורים האלה הסכימו‬
‫לדבר עם העיתונאי הקנדי.‬
‫וכמובן, העיתונאי הייתי אני.‬
‫- פאתי קאבול, אפגניסטן‬ ‫דצמבר 2008 -‬
‫אתה מנסה לבנות אמון.‬ ‫אתה מנסה להציג את עצמך‬
‫כמישהו ישר ואמיתי,‬
‫אבל אתה מעמיד פנים שאתה אדם אחר.‬
‫אבל ברגע שאתה נכנס לדמות,‬
‫ואתה מאוד ממוקד, אתה בעצמך כמעט מאמין בזה,‬
‫שאתה עיתונאי קנדי‬
‫שמנסה להשיג את הסיפור‬ ‫מהמחבל המתאבד מהטליבאן.‬
‫במהלך השיחה עם המחבלים המתאבדים,‬
‫התחלתי להכיר את המצב שלהם‬
‫ולהכיר אותם באופן אישי.‬
‫הדבר היחיד שהם יכלו לעשות‬
‫שיביא כל ערך לחייהם‬
‫הוא להרוג את עצמם, ואז הם יתוגמלו בגן עדן,‬
‫והמשפחה שלהם תפוצה במידה מסוימת.‬
‫רצינו ששירות המודיעין האפגני יסריט את זה‬
‫כדי שהם יוכלו‬ ‫להשתמש בזה בקמפיין לענייני ציבור‬
‫שינסה להציג את הטליבאן באור שלילי,‬
‫על כך שהם לוקחים מהכפרים‬ ‫אנשים חפים מפשע, עושים להם שטיפת מוח‬
‫והופכים אותם למחבלים מתאבדים.‬
‫המשפחה שלי יודעת שאני כאן,‬ ‫אבל הם לא יכולים לעצור אותי.‬
‫באתי להתאבד באמריקה.‬
‫אבל אצל כל אדם, כשמתקרבים לנקודה‬
‫של מוות ודאי,‬
‫הם בוודאי מהרהרים על כך.‬ ‫הם בוודאי תוהים לגבי זה.‬
‫אם אפשר להצליח לדבר איתם ולנסות להעריך ‬
‫מה המניע שלהם, זה יכול להיות עצום.‬
‫הם יכולים לספר לך מידע על הרשת,‬
‫מי שלח אותם לשם, מה היה המסלול שהם עברו.‬
‫אז זה מקור פוטנציאלי יקר ערך.‬
‫באפגניסטן יש מזג אוויר קר למדי.‬
‫לבשתי בגדים מקומיים‬ ‫ושמיכה אפגנית הייתה כרוכה סביבי.‬
‫בגלל שלאדם הצעיר היה קר‬ ‫והוא רעד כשהוא דיבר אליי,‬
‫הסרתי את השמיכה מעליי ועטפתי אותו בה,‬
‫ואמרתי לו להרגיש בנוח.‬
‫כשהתכוננתי לעזוב, הוא התחיל להוריד אותה‬
‫ולהחזיר לי, ואמרתי,‬ ‫"לא, זה בשבילך. תשמור את זה אצלך."‬
‫אמרו לי אחר כך, שאחרי שעזבתי‬
‫שני המחבלים אמרו,‬
‫"וואו, מעולם לא פגשנו‬ ‫אדם מערבי, חשבנו שכולם רשעים,‬
‫"אבל הבחור הזה נראה נחמד.‬
‫"הוא נראה נורמלי. נראה היה שאכפת לו.‬
‫"וזה טוב שהוא היה קנדי ולא אמריקאי."‬
‫וכתוצאה מכך,‬
‫במהלך עוד שתיים או שלוש פגישות,‬
‫גיליתי כלפיהם חמלה,‬ ‫התחלתי לדבר איתם על חייהם,‬
‫ועל מה שדרוש כדי שיהיו להם חיים משמעותיים‬
‫אם הם יחזרו אי פעם.‬
‫בשלב הזה, עם השאלות שאני שואל אותם‬
‫על ההכשרה וההטפה שהם עברו‬ ‫ועל גיוסם כמחבלים מתאבדים,‬
‫אני כבר לא ממש נשמע כמו עיתונאי,‬
‫ו… הרגשתי שביססתי מספיק אמון מולם‬
‫ושאני יכול… להתוודות.‬
‫בסופו של דבר אמרתי להם,‬
‫"היי, אני אמריקאי ואני מה-CIA."‬
‫הצעתי להם, משהו כמו…‬
‫כמה מאות דולרים.‬
‫כנראה לא יותר מ-650.‬
‫זה יספיק להם כדי להתחיל מחדש‬
‫ולא לחזור כדי להיות מחבלים מתאבדים.‬
‫לא רק שזה הציל את המחבלים ממוות,‬
‫אלא זה גם הציל…‬ ‫אנחנו לא יודעים כמה קורבנות.‬
‫ובסופו של דבר,‬ ‫זו הייתה המטרה העליונה מבחינתי.‬
‫לכל הדעות, פעולותיו של גארי הרינגטון היו‬
‫הפעולות האולטימטיביות של קצין CIA.‬
‫אתה באמצע מלחמה.‬
‫אתה עשוי להציל חיים אמריקאים.‬
‫אתה עובד עם בני ברית אפגנים.‬
‫אתה מנסה לעשות‬ ‫את הצד שלך כדי לחולל שינוי.‬
‫ובאמת, אי אפשר לבקש‬ ‫מקצין CIA לעשות יותר מזה.‬
‫ותמיד הייתי סוג של… אולי…‬
‫כפי שגיליתי מאוחר יותר,‬ ‫נחשבתי ב-CIA לאדם שמפר חוקים,‬
‫אבל הפרתי אותם‬ ‫לא בשביל רווח אישי, אלא כדי…‬
‫להשלים את המשימה.‬
‫עמדתי בפסגת הרי טורה בורה ב-2001,‬
‫כשהכול התנהל כפי שרצינו‬
‫ואל-קאעידה היו במנוסה, הטליבאן נמלטו.‬
‫כולם היו מרוצים.‬
‫זה נראה כמו ניצחון‬ ‫אחרי מה שעברנו ב-11 בספטמבר.‬
‫ואמרתי לחבר'ה סביבי ש"היי,‬
‫זה כמו 'מלך הגבעה'."‬
‫אבל להישאר מלך הגבעה מבלי שיפילו אותך,‬
‫יהיה קשה.‬
‫אז ידעתי שבסופו של דבר, נסיגה‬
‫תצטרך לקרות.‬
‫אבל אני ממש מרגיש שהדרך שבה זה נעשה,‬
‫ולא להשאיר שם נוכחות של ארה"ב,‬
‫או לא לוודא שהאנשים שסמכתי עליהם עם חיי,‬
‫שהגנו על חיי, שאנו לא הגנו על חייהם,‬
‫זה כואב.‬
‫הייתי בקשר עם ראסול.‬
‫הוא חלק מההתנגדות.‬
‫הוא עזב את עבודתו ב-CIA‬
‫וחזר לאפגניסטן.‬
‫עכשיו הוא עובד עם מסעוד,‬
‫בנו של אחמד שאה מסעוד,‬
‫שהיה המנהיג המקורי‬ ‫של פנג'שיר לפני ה-11 בספטמבר,‬
‫והוא מנסה לעזור לו להתבסס‬
‫כמנהיג ההתנגדות הראשי.‬
‫אני מחויב.‬
‫אני חייב לעשות את זה.‬
‫אני חייב להיות עם ההתנגדות.‬ ‫אני צריך להילחם באנשים האלה.‬
‫לעודד אנשים. כלומר,‬ ‫אני מזדקן, אבל העניין הוא‬
‫שפקיסטן תהפוך את אפגניסטן‬
‫למדינה הטרוריסטית מספר אחת בעולם.‬
‫וזה יקרה אם לא נתנגד.‬
‫אז אלו ימים אפלים באפגניסטן,‬
‫ויש תחושה של "למה כל זה היה?"‬
‫אבל אני לא חושב שזהו סוף הסיפור.‬
‫הטליבאן לא הצליח לשלוט באפגניסטן כראוי.‬
‫ואני חושב שצפוי פרק נוסף.‬
‫- סיפורי ריגול -‬
‫תרגום כתוביות: אביטל וינברגר‬