ORIGINALBERÄTTELSEN SWEET HOME AV CARNBY KIM OCH YOUNGCHAN HWANG
SWEET HOME
Jag tänkte ta livet av mig.
Men i dag lämnar jag det här stället
för att överleva.
Du kan inte dö även om du vill. Du är en "monstermänniska".
Du klarar dig bättre än de andra.
Jag har en känsla av att en väldigt speciell MM kommer att födas.
Kan du utveckla ett vaccin med min hjälp?
Klarar du dig även om du måste dö?
Jag sa ju att det var meningslöst.
Erkänn bara.
Du är ett monster.
Ja.
Jag är ett monster.
Inse att det inte finns nåt du kan skydda.
Lev i förtvivlan, oförmögen att dö.
MM-3, MM-4
Det fanns inget jag kunde göra.
Jag ville bara bli en anständig person.
Vill du dö en patetisk död?
Är det vad du vill?
Lögnare.
Jag har redan sagt
att jag kan hjälpa till.
Jag kan förverkliga dina drömmar.
Varenda en.
Här kommer den.
-Så där ja. -Nu ska vi se.
Det ser gott ut.
-Fantastiskt. -Smaka på soppan först.
Kom igen. Smaka, Hyun-su.
Här.
Men det här är inte på riktigt.
Det spelar ingen roll så länge du kan vara lycklig.
Lev i dina drömmar.
Jag genomlider din helvetiska verklighet åt dig.
Nej.
Så envis.
Hyun-su!
"Du var ett misstag."
"Du är ett monster."
Jag födde inget monster.
Förvandlade du dem till monster med dina händer?
Yi-kyung!
Yi-kyung är svårt skadad.
Hon kan dö.
Mamma kommer inte att dö.
Så gråt inte för henne.
Jag svär, hon inga symptom.
-Hur kan hon plötsligt… -Det var hennes dotter.
Människor kan inte utlösa monsterisering.
Monster är fortfarande människor.
De lever fortfarande inombords.
Jag kan se allt, Eun-yu.
Jag kan se begäret hos de som förvandlades.
Men Yi-kyung kommer ändå inte att vara lycklig där.
Jag måste stoppa det här.
Det måste vara jag.
Det måste inte vara du.
Varför lever jag fortfarande?
Jag önskar att jag hade blivit ett monster.
Cha Hyun-su.
Ska du slå mig med den?
Ta tillbaka honom.
Ta tillbaka Hyun-su.
Han är skadad.
Låt honom vila.
Jag hjälpte honom bara för att han hade ont.
Lägg av.
Allt är ditt fel.
Hade inte Hyun-su kontroll?
Jag är också Hyun-su.
Den riktiga Hyun-su, inte du.
Vi kom överens om att hjälpa varandra.
Det vore inte bra för mig om han dog.
Låt honom vara och försvinn.
Jaså?
Skulle du vara okej med det?
Skulle du vara okej med Cha Hyun-su…
…som är en vekling?
Ja.
Vad gör du?
Jag vet inte.
Vad ska vi göra?
Vad vill du göra?
Din galna jävel!
Otroligt.
Cha Hyun-su.
MM-1
Jag visste att du skulle komma tillbaka.
Om du inte hade dött.
Det här stället betydde allt för dig också.
Men jag vet inte vem du är.
Det är så det är.
Som offentlig person
känner jag inte igen alla som känner igen mig.
Var du forskare?
Jag bryr mig inte om folk.
Jag är inte så förtjust i dem.
Och ändå verkade du väldigt intresserad av mig.
Okej.
Så berätta.
Vem är du?
Din första…
…försöksperson.
Jag ville verkligen visa dig.
Var det MM-1?
Eller ska jag säga
din vän,
Nam Sang-won?
Kul att se dig igen.
Jag var orolig
att du var död.
Så du är Nam Sang-won?
Vilket skitsnack.
Se-yeon.
Du gjorde det här.
SANG-WON
Sang-won…
Jag är ledsen, Sang-won.
Seo Yi-kyung är död.
Nam Sang-wons begär.
Det här hände för att han ville fly från det förbannade experimentet.
Jag blev fri tack vare smärtan du gav mig.
Och du lyckades separera monstret.
Grattis.
Är det här slutet för mig?
Varför skulle det?
Jag är tacksam.
Monsteriseringen gjorde mig till den jag är.
Men du
gjorde mig hel.
Så varför?
Varför är du fortfarande här
efter allt som hände?
Följ mig.
Det var ett tag sen, va?
Säg hej.
MM-3?
Jag är Hwang Chi-seong.
Som jag sa, MM-3.
Jag är mer van vid det.
Namn spelar ingen roll.
Eller hur, tre?
Kalla mig vad du vill.
Jag kommer att känna mig lugn tack vare dig.
Oturligt nog för dig,
kommer jag att göra det svårt för din vän.
Minns du
experimentet du gillade att utföra?
Jag tänkte prova.
Yong-seok…
Yong-seok!
Sergeant Kim?
Yong-seok!
Sergeant!
Gör ditt val.
Du kan ta en med dig.
Vi håller alltid vårt ord.
Vad är poängen med experimentet?
Att hitta andra som oss.
Vi stimulerar begär, vilket är första steget mot monsterisering.
Timeout.
Nej!
Nej, Jong-hyun!
Jong-hyun!
Nej!
Jong-hyun!
Stör det dig?
För att du också är mänsklig?
Nej, för att det här är meningslöst.
Om det nummer tre sa är sant,
borde det finnas fler MM.
Men du verkar inte ha lyckats än.
Du är för girig.
Vill du att båda ska dö?
Du har ont om tid.
Gör ditt val.
Sergeant…
Sergeant, nej!
Gör det inte!
Yong-seok.
Nej! Det är mitt fel!
Nej, det är det inte.
Ingen tycker att det är ditt fel.
Du måste överleva, okej?
Vad fan gör du?
Jag är precis som du.
Om jag ger upp hoppet om dig,
ger jag upp hoppet om mig själv.
Jag ska få ut er alla.
Dumma jävel.
Upp med dig.
Vi sticker härifrån.
Kom igen.
Fan!
Döda dem.
Jag gör det.
Svik oss inte den här gången.
Yeong-hu!
Är det här verkligen enda sättet?
Det var första gången.
Jag har sett monstrens begär många gånger,
men aldrig på samma nivå som med Yi-kyung.
Det kan finnas en chans
om Yi-kyung inser att allt är fejk
precis som jag gjorde.
Så att hon blir sig själv?
Jag måste försöka.
Jag kan inte ge upp.
Då följer jag med dig.
Du har precis återfått förståndet.
Tänk om monstret tar kontroll igen?
Nej.
-Det kan du inte. -Du.
Förlåt att jag låter dig vänta,
men Yi-kyung är min prioritet just nu.
Jag kan inte skydda dig.
Jag lovar,
vi kommer tillbaka.
Du borde gå nu.
Och kom aldrig tillbaka.
Glöm det.
Hon bad dig inte ens stanna.
Hej, snygging!
Vi möts igen.
Jag sa ju att vi var menade för varandra.
Titta.
Det är ditt barn, Yi-kyung.
Hon vill ha sin mamma.
Det kan inte stämma.
Hon är ditt barn.
Nej!
Är hon inte? Får jag döda henne, då?
-Är det du, Yi-kyung? -Nej, sluta!
Rör henne inte!
Sluta spela.
Du älskar henne inte så mycket.
Känner du ens moderskärlek?
Snälla, gör det inte.
Du ville döda henne, eller hur?
Det var det du ville.
Nej, det är inte sant!
Så du vill skydda henne?
Kan du göra det den här gången?
Det kan jag.
Det kan jag, så snälla…
Yi-kyung!
Det är monstret du skapade.
Det har tagit så många liv, allt på grund av dig.
Vad ska du göra?
Den kan döda ditt barn en gång för alla.
Döda det bara.
Bara då kan du skydda ditt barn.
Yi-kyung!
-Yi-kyung! -Yi-kyung!
Ta dig samman!.
-Yi-kyung! -Den där saken vill döda ditt barn!
Vänta.
Vänta lite.
Jag kommer strax.
Jag måste ha blivit galen.
Dö, skitstövel!
Sergeant Kim!
Du dör om du går.
Varför gjorde du det?
Varför?
Varför i helvete gjorde du det?
Seo-jin!
Sergeant Kim!
Vart ska vi?
Dit du kom ifrån.
Frukten är nästan mogen.
Det är annorlunda nu.
Något extraordinärt kommer att hända.
Visa vägen.
Vi ska till stadion.
Tog Kråkplutonen verkligen Ye-seul?
Varför skulle de?
Har du inte hittat Seung-wan än?
Är han ett monster nu eller gömde han monstren?
Det spelar ingen roll längre.
Han kommer att straffas oavsett.
Jag ser Ji och sergeant Tak.
KONTOR
Hon gick precis in på kontoret.
Vart ska vi?
Är detta hur du ber om ursäkt?
Det är okej, mamma. Jag förstår dig.
Vad är det?
Varför säger du inget?
Tänker du ignorera mig nu?
Jag gjorde allt du sa åt mig!
Ye-seul.
Jag behöver din hjälp.
Från och med nu kommer de som döljer sina symptom
och de som skyddar dem att få omedelbara konsekvenser.
Visste du om det här?
Jag hade ingen aning.
Mamma, kom igen.
Mamma!
Du försatte mig i fara.
Det här är sista gången jag hjälper dig.
Gå ut den här vägen. Det är utgången.
Eller gå till sergeant Tak.
Mamma, snälla.
Förlåt, okej?
Gör inte så här mot mig.
Mamma!
Varför kallar du mig det?
Din riktiga mamma blev ett monster och dog för ett år sen.
Inser du hur mycket jag ville bli kallad mamma?
Jag ville till och med höra det i mina drömmar.
Men inte av dig.
Av min son.
Förstår du?
Min son.
Jag kan inte tro det.
Att bo ihop ett tag fick mig att bry mig om dig.
Jag begick nästan ett stort misstag.
Vart leder den?
Du borde ha gått när jag gav dig chansen.
Mamma, gör inte så här mot mig.
Jag svär att jag såg henne komma in hit.
Men…
Mamma, snälla.
Mamma!
Jag är rädd.
Säg hej, Ye-seul.
Det här är min son.
Min son!
Hej, snorunge.
Du lever fortfarande.
Hur länge sen var det?
Bara så att du vet,
finns det inget vi kan göra.
Jag vet.
Han bad oss ju vänta?
Jag ger dig en signal.
Yi-kyung!
Du måste sluta.
Vi måste tillbaka.
Snälla, sluta. Ta dig samman.
Yi-kyung!
Vi klarar oss inte länge här.
Säg inte att vi överger dem nu.
Vi måste dra upp dem eller nåt.
Nej!
Vi behöver mer tid.
Vad gör du? Är du galen?
Släpp mig.
Släpp mig!
Chan-yeong, nej!
Nej!
Chan-yeong!
Cha Hyun-su!
Vakna!
Mamma!
Här borta.
Mamma, jag är här borta!
Yi-kyung.
Vi måste gå.
Skynda dig.
Hon är inte ditt barn.
Ditt riktiga barn väntar på dig.
Vi måste gå.
Kom igen.
Nej.
Kom igen, skynda dig.
Nej.
-Kom igen. -Nej!
Nej!
Cha Hyun-su!
Undertexter: Carita Collins