WEBTOON SWEET HOME CARNBYJA KIMA I YOUNGCHANA HWANGA
SLATKI DOME
Skroz sam se oporavila.
Stani.
U tvojoj dobi ne zacjeljuje lako.
Koliko se sjećaš?
Imala sam…
čudan san.
Nije bilo san.
Postala si čudovište.
Ali nema razloga za brigu.
Hyun-su te je vratio.
Sad si čovjek.
Kažem ti.
Gdje je Hyun-su?
Takav je
otkako te je spasio.
Odlučili smo promatrati.
Sad ga probuditi
moglo bi biti opasno.
Hyun-su je rekao
da vidi privide u kojima pretvoreni žive.
Rekla si da si sanjala.
Je li bilo Hyun-sua?
Čula sam mu glas.
Pokušavao je doći do mene…
dok sam ja pokušavala pobjeći od njega.
Rekao mi je da nije stvarno.
Da se moramo vratiti.
To zvuči kao Hyun-su.
Hej, ljepotančiću.
Kako ide?
Vozit ćemo ga bez problema.
Aha.
Jesi našla kakvu hranu?
Kamo je otišla?
Gdje je?
Našla sam hranu koju sam skrila!
Nego, možemo li ga samo tako ostaviti?
Ma. Neće umrijeti.
I od otrovnih mu gljiva jedva bude muka.
Aha.
Što je?
Ne vjeruješ mi?
Ne.
Odakle se znate?
Ne činite se kao rod.
Ubit ćemo jedno drugo.
Ha?
Obećali smo da hoćemo ako jedno postane čudovište.
Mama.
Tata.
Ne, prestani!
Postanete li ikad čudovište,
ubit ću vas!
Pametno.
Ionako ne želim živjeti kao čudovište.
Ako ikad dođe do toga, samo me ubij.
Dobro.
Kunem se da hoću.
Održi obećanje, dobro?
Nemoj se predomisliti.
Jedi.
Na redu si, šefe.
Što to radiš?
Jesi luda?
Zato sam ti se svidjela.
Ostat ćeš s tim gadovima koji se druže s čudovištem?
I ovo si mi učinila jer ti nisam dopustio?
To što mi ne dopuštaš…
baš najviše želim učiniti.
Nemam pojma što me je spopalo.
Nastaviš li se voditi porivima,
završit ćeš kao tvoji roditelji.
Hej.
Čudovišta nisu beznadna, znaš?
Mogu opet postati ljudi.
Sve ovo vrijeme ubijamo ljude!
-Prestani srati i odveži me. -I drugi su vidjeli.
Onaj kojeg si pokušao ubiti ju je uspio spasiti.
Što radiš ovdje, polučudovište jedno?
Gubi se.
Nije li sjajno?
Pretvorio je ženu
koja je bila čudovište
u čovjeka.
Daj mi ključ.
Razmisli što si učinio.
Hej.
Odveži me!
Jesi dobro?
Ma daj.
Vidio si koliko je tvrdoglav.
Bezobziran je i svojeglav…
ali meka je srca, pa je u redu.
Čemu žurba? Hyun-su se još nije ni oporavio.
Reci mu da sam zahvalna.
Sama mu reci. Nemoj stalno preko mene.
Nema vremena.
Ona će mala
i druge pretvoriti u čudovišta.
Zašto?
Ne vjeruje ljudima.
Misli da je proganjaju.
Znaš li uopće gdje je?
Možemo je potražiti kad se Hyun-su probudi.
Vjerojatno je na stadionu.
Jedino mjesto koje zna.
Za sve sam ja kriva.
Moram ispraviti dok ne bude prekasno.
Evo.
Lakše ćeš istraživati s ovime.
Yi-kyung je samo tako otišla.
Da želim, i ja bih mogla, bez da se osvrnem.
Znaš me.
Znaš koliko sam hladna.
Čitava mi je obitelj takva.
Sjeti se Eun-hyeoka.
Hladnokrvni gad.
Pitam se izdržava li on…
baš kao i ti.
Ne predaj se, Cha Hyun-su.
Nemamo više goriva.
Napunit ću.
Jesi riješila ono?
Da.
Da ti bar mogu vjerovati.
Ali imaš burnu prošlost.
Prste k sebi.
Kakvo si ono voće spominjao?
Vidio sam Seo Yi-kyung.
Raspala se misleći da sam mrtav.
I nosila je moje dijete.
Odlučio sam joj dati dar.
Da mogu prepoznati svoje dijete.
Trebam to dijete.
Bez obzira na dijete,
ako tražiš Yi-kyung, ideš na krivo mjesto.
Nije na stadionu.
Jesi li siguran?
Osjećam da smo si sve bliže.
Ubrzo ćemo se sresti.
Ovi se ne mogu uspoređivati sa savršenstvom one male.
-Što to radiš? -Smeta mi to.
Koji vrag radite?
Umire vam se?!
Kvragu!
Ne želim umrijeti!
Da ga ubijem?
Ne još.
Što je bilo ono poput jajeta?
Aha, čahura.
Čahura?
Nije baš čudovište,
no bilo je čudovište, a sad je nešto skroz novo.
Čudovišta ne napadaju čahure.
Pa ih se mora koristiti da se preživi.
Znate, taktika preživljavanja.
Kako znaš da su bile čudovišta?
Otvaranjem.
Jesi to već radio?
Što misliš?
Sigurno jesi.
Činilo se da točno znaš što radiš.
Nego,
mislim da je vrijeme da se pozdravim.
Možete li mi stati?
Koliko dugo skrivaš to čudovište?
Samo provjeravam činjenice.
Ima poginulih
i moram nekoga držati odgovornim.
„Držati odgovornim”?
Svi vi…
i ja…
smo potpuno isti.
Ionako će svi umrijeti kad izađu.
Nije im zločin dati prednost.
Prvo sebe smatrajte odgovornima.
Objasni što je ono.
Isprva smo otišli u sklonište kao i svi.
Mislili smo da će biti sigurno.
Hyeon-u je počeo pokazivati simptome.
No ispalo je da takve vojnici ubijaju.
Nisam mogla dati da mi sina spale živog.
Pa sam ga sakrila ovdje.
Hyeon-u.
U redu je.
U redu je, Hyeon-u.
Sve je u redu.
Oče naš, koji jesi…
Oče naš, koji jesi na nebesima,
sveti se ime Tvoje.
Otpusti nam duge naše, kako i mi otpuštamo dužnicima našim.
Mama.
Gladan sam.
-Ne ostavljaj me! -Hyeon-u.
Mama!
Ne ostavljaj me, mama.
Mama.
Hyeon-u.
Ja…
Vratit ću se…
Brzo ću se vratiti po tebe.
Jin-uk.
Kad god biste izgnali simptomatične,
ja bih ih vraćala…
putem koji sam samo ja znala.
Hvala.
Puno ti hvala.
Ako već postaju čudovišta,
zašto ne bi nečemu poslužili?
Jesi li čekala nekakav lijek?
Centrala u Bamseomu se raspala,
a vlada nas je iznevjerila.
Kad jednom postaneš čudovište, povratka više nema.
Baš budalasto od tebe.
Samo si uzgojila čudovište.
Kako arogantno.
Baš si prokleto arogantan!
A ti bi kao postupio drugačije?
Nijedan se roditelj
ne može tako lako odreći
vlastitog djeteta.
Ja sam svoje ubio.
Prvo čudovište koje sam ubio kad je sve počelo…
je bio moj sin.
Sin ti je u stanju koje dosad nismo vidjeli.
Još ne pokazuje znakove agresije,
no ne smijemo ga pustiti.
Odlučeno je da će ti sin biti uklonjen.
Dotad odluči
hoćeš li ostati ovdje
ili otići.
Pusti me!
Kukavica si.
Tko ti je dozvolio smrt?
Misliš da ću te samo tako pustiti?
Misliš da si ga zaštitila, ha?
E pa nisi.
Samo si vlastitog sina pretvorila u ubojito čudovište.
Jede ljude
a da toga nije ni svjestan.
Samo ćemo ostaviti?
Zapovijed narednika Taka.
Nemoj da se pročuje.
Takvo čudovište dotad još nisam vidio.
Misliš li da je ono prošli put aktiviralo alarm?
Vjerojatno.
Vjerojatno je Zeleni tip,
pošto nije bilo agresivno niti je ikako reagiralo.
Tko je onda ubio sve one ljude?
Bilo je petnaestak leševa.
Išta od narednika Kima?
Nema odgovora.
Što ćemo?
Ne primimo li signal do sutra,
tražit ću Taka da pokrene potragu.
Opskrbite sa što manje struje
dok se mreža ne stabilizira.
Pusti!
Ionako će te izbaciti, kao onu djevojčicu ubojicu.
Pa je daj i gubi se!
Ima hrpa bejzbolskih loptica.
Zašto uzimaš moju?
Moj je brat želi.
Želi baš ovu.
Čuvajte se.
Dolijat ćete vas dvojica!
Kako?
Nemaš ni mamu ni tatu.
Postat ću čudovište.
Ubit ću vas obojicu.
Ha?
Sve ću vas ubiti!
Misliš da nas to plaši?
Svi ste mrtvi.
Hej, što radite ondje?
Ajme meni.
To boli!
Pođi sa mnom.
Zašto ti je stalo?
Nije.
Onda gledaj svoja posla!
Stvar je u tome
da osjećam da trebam nešto učiniti.
Samo me danas slušaj, dobro?
Sranje! Tko je to?
Umrla sam od straha.
Stvarno.
Kako se današnja djeca ničega ne boje?
Hajde.
Hej.
Ti ne ideš?
Zaboravi!
Derište malo.
U pravu si. Nisam ti mama.
Pošto me očito toliko mrziš,
pustit ću te.
Kad napuniš 20,
izbacit ću te.
Ali dotad ostani.
Gdje ti je mama?
Jesi sama?
Prenoći ovdje.
Sutra ću ti pomoći naći mamu.
Vratite se čitavi.
Vrijeme curi.
Naredniče, vratili su se ovi s potrage.
Ali samo je jedno vozilo.
Kvragu.
Zašto si se vratio sam?
Pa nisam sam.
A moji ljudi?
Jesu li još živi?
Otvorite.
Popričajmo oči u oči.
Hej.
Jesi dobro?
Čujem…
neki zvuk.
Netko me stalno doziva.
Naredniče Tak.
KANG SEOK-CHAN
Jeste li posebni zaraženi?
Kakvu igru igrate?
To je bio moj pozdrav.
Pozdrav?
Što želite?
Čekaj, to je…
Ako vam se priča, pričajte sa mnom.
Zašto ste točno došli…
Koji vrag?
Sang-wone.
Znam da si uzbuđen, ali nismo zato tu.
Dovedite svu djecu
na okup.
Moje dijete…
je ovdje.
Pođi sa mnom.
Imate sreće što nije i gore.
Gdje je narednik Kim?
Pobrinite se za njega.
Nastaviš li se petljati,
loše ti se piše.
Bio si s njim!
Ne miči se. Ostat ćeš nepokretan.
Nemoj tad kriviti mene.
Zašto si se vratio sam?
Što je s narednikom Kimom i momcima?
Zašto stalno ispituješ?
Što misliš da se dogodilo
ako su ih pretekli oni luđaci?
Jesu li stvarno mrtvi?
Ma poštedite se.
Dobro?
Ne izigravajte heroje. Naštetit će vam to.
Hej…
Seok…
Seok-chane…
Naredniče.
12 SATI RANIJE
Ostanite sa mnom, naredniče.
Niste u poziciji da brinete zbog njega.
Upomoć.
Molim vas, dr. Lime.
SEOK-CHAN, KRVNA GRUPA: AB
YEONG-HU, KRVNA GRUPA: AB
Imaš sreće.
Što to radite?
Pokušavam spasiti onoga koji ima malo bolju šansu.
Za njega je prekasno.
Ne.
Nije prekasno.
Ne mogu vas spasiti obojicu.
Ja sam taj…
koji neće preživjeti.
Ne…
Naredniče.
Morate se sabrati
i vratiti na noge.
Ima još preživjelih, poput Yong-seoka.
Znam da trenutno puno tražim…
ali nemojte ih napustiti.
Da sam ti bar mogao pomoći.
Žao mi je…
što je ovako ispalo.
Seok-chane…
Kang Seok-chane!
Seok-chane!
Pozdrav, preživjeli na stadionu.
Evo nekoliko pravila za udobniji i lakši boravak.
Tražimo da surađujete
kako bi nas sve dočekao sretan kraj.
Vod Vrana
i preživjeli živjet će u istim uvjetima.
Zabrana ulaska i izlaska ostaje na snazi,
no neće biti novih ograničenja.
Međutim, simptomatičnima će biti omogućeni povoljniji uvjeti.
Ranije navedena pravila ne primjenjuju se na simptomatične.
Imate slobodu kretanja
i života kakav želite živjeti.
Više se ne trebate skrivati.
Učudovištenje
je prvi korak vaše pretvorbe…
u neoljude novoga doba.
Koliko još?
Pet dana.
Sjajno sprečavate čudovišta od preuzimanja kontrole.
Jesu li oni ljudi testni subjekti iz Bamseoma?
Tako je.
Ja sam ih stvorio.
Rekao sam da ćete trebati moju pomoć.
Jedno ne znaš.
Ne kažem da ću te liječiti od učudovištenja.
Pomoći ću ti da se boriš.
Znaš one posebne zaražene?
Mogu te pretvoriti u takvog.
Padneš li, čitavo će se ovo mjesto raspasti.
Nisi li rekao da ga želiš zaštititi?
Pa?
Jesi li ga našao?
Ponio sam ga sa sobom.
Poseban je to lijek koji pretvara u posebne zaražene.
Ali…
baš je zeznuto doći do njega.
Odveži me.
Sad te shvaćam, dobro?
Ići ću svojim putem.
Ne.
Nisi li odlučila ostati s njima?
Jesam.
Pođi s nama.
Samo se tebi mogu jadati.
Završit ćeš mrtva.
Ne kažem da su zli.
Ali, kao što znaš…
tako je to kod učudovištenja.
Baš si tvrdoglav.
Bili su ljudi.
Što nije u redu?
Još ti se vrti?
Trebaš li protuotrov?
Da.
Nekoć te ništa ne bi zateklo.
Nisi što si bio.
Ha-ni.
Donesi mi ga sutra.
-Pričekaj sunce. -Zašto?
Sad je prekasno.
Idi sutra.
-Ubij nas. -Sve nas ubij.
-Hajde. -Sve nas ubij.
Znaš da želiš.
Sve ih ubij.
-Ubij ih. -Jebemu.
Nisi ubijao samo čudovišta.
Mrziš ti i ljude.
Samo umri.
Trebaš jesti.
Što ćeš kad se Hyun-su probudi?
Kaže da nije
taj kojega tražiš.
Ne tiče te se.
Baš poput mene,
ne može ući na stadion.
Izbacit će ga.
Imam protuotrov.
Šefe?
Izlazi.
Dođi sebi!
Molim te, probudi ga.
Ma šališ se?
Saberi se!
Može on opet, zar ne?
Može čudovište opet učiniti čovjekom, zar ne?
Odgovori mi, Eun-yu.
Tako si mi rekla.
Molim te…
Što govoriš? Tko još…
Čudovišta možda nahrupe.
Nema stajanja!
Mogu ga probuditi. Povest ću ga.
Lee Eun-yu!
Prestani.
Saberi se.
Hajde.
Wang Ho-sang!
Čuješ li me?
Čuješ me, zar ne?
Izdržimo
još samo malo.
Molim te, izdrži.
Ubij me.
Postanete li ikad čudovište,
ubit ću vas!
Ionako ne želim živjeti kao čudovište.
Ako ikad dođe do toga, samo me ubij.
Održi obećanje, dobro?
Ubij me.
Zašto me čuvaš ako toliko mrziš ljude?
Sviđalo mi se što ne sjaš.
Nije važno jesmo li isprazni.
Važno je…
da smo živi.
Ubij me.
Što to radiš?
Pusti!
Pusti me.
Šefe!
Zašto to radiš?
Trebala…
Ja sam trebala.
Ja sam te trebala ubiti.
Nisi morao pretjerati.
Šefe!
Zašto to radiš?
Pusti!
Šefe!
Zašto?
Ne!
Hyun-su…
Cha Hyun-su.
Probudi se.
Moramo otići.
Cha Hyun-su!
Molim te, probudi se, Cha Hyun-su!
Otvori oči.
Molim te, otvori oči, Hyun-su!
Hej, gade!
Da te vidim!
Hajde, prokleto čudovište!
Navali!
Dođi!
Da te vidim!
Kamo ideš?
Odgovori mi, Hyun-su!
Da te vidim!
Molim te, ne idi.
Ne idi.
Tiše, može?
Rekao sam vam da budete tiše.
Cha Hyun-su.
Prijevod titlova: Mario Komljenović