ORIGINALBERÄTTELSEN SWEET HOME AV CARNBY KIM OCH YOUNGCHAN HWANG
SWEET HOME
Jag mår bättre nu.
Sluta.
Det läker inte så lätt i din ålder.
Hur mycket minns du?
Jag hade…
…en konstig dröm.
Det var ingen dröm.
Du hade blivit ett monster.
Men du behöver inte oroa dig.
Hyun-su förde dig tillbaka.
Du är mänsklig nu.
Jag sa ju det.
Var är Hyun-su?
Han har varit sån
sen han räddade dig.
Vi håller koll.
Att väcka honom nu
kan vara farligt.
Hyun-su sa
att han kunde se illusionerna som de som förvandlades levde i.
Du sa att du hade en dröm.
Var Hyun-su med i den?
Jag hörde hans röst.
Han försökte få tag på mig…
…medan jag försökte fly från honom.
Han sa att det inte var på riktigt.
Att vi måste tillbaka.
Det låter som Hyun-su.
Hej, snygging.
Hur går det?
Det blir inga problem att köra den.
Jag förstår.
Hittade du nån mat?
Vart tog de vägen?
Var är de?
Jag hittade maten jag gömde!
Förresten, kan vi bara lämna honom så där?
Ingen fara. Han lever.
Inte ens giftiga svampar gör honom sjuk.
Jag förstår.
Vad är det?
Litar du inte på mig?
Nej.
Hur känner ni varandra?
Ni är väl inte familj?
Vi ska döda varandra.
Va?
Vi lovade att döda varandra om en av oss blev ett monster.
Mamma.
Pappa.
Nej, sluta!
Om du nånsin blir ett monster,
ska jag döda dig!
Det låter bra.
Jag vill ändå inte leva som ett monster.
Om det går så långt, döda mig bara.
Okej.
Jag lovar.
Håll ditt ord, okej?
Ändra dig inte.
Ät.
Din tur, chefen.
Vad gör du?
Är du galen?
Det var därför du gillade mig.
Ska du hålla dig till de jävlarna som umgås med ett monster?
Och du gjorde det här för att jag inte lät dig?
Det du inte låter mig göra…
…är det jag vill göra mest.
Jag vet inte vad som flugit i mig.
Fortsätter du jaga dina begär,
så slutar du som dina föräldrar.
Hej.
Monster är inte hopplösa.
De kan bli människor igen.
Vi har dödat folk hela tiden!
-Sluta snacka skit och släpp mig. -De andra såg det också.
Killen du försökte döda lyckades rädda henne.
Vad fan gör du här, ditt halvmonster?
Försvinn.
Är det inte perfekt?
Han förvandlade kvinnan
som blivit ett monster
till människa igen.
Ge mig nyckeln.
Tänk på vad du har gjort.
Hallå.
Släpp loss mig!
Är du okej?
Kom igen.
Du har sett hur envis han är.
Han må vara vårdslös och obstinat…
…men han är godhjärtad, så det är okej.
Varför så bråttom? Hyun-su har inte återhämtat sig än.
Säg att jag är tacksam.
Säg det själv. Sluta göra mig till budbärare.
Vi har inte tid.
Den där ungen
kommer att förvandla andra till monster också.
Varför?
Hon litar inte på folk.
Hon tror att de är ute efter henne.
Vet du ens var hon är?
Vi kan hitta henne när Hyun-su vaknar.
Hon är nog på stadion.
Hon känner till det stället.
Allt är mitt fel.
Jag måste ställa allt till rätta.
Här.
Det blir lättare att ta dig runt med den här.
Yi-kyung bara stack.
Jag kan också gå utan en andra blick om jag vill.
Du känner mig.
Du vet hur kall jag är.
Hela min familj är det.
Tänk på Eun-hyeok.
Han är en kall jävel.
Jag undrar om han kämpar…
…precis som du.
Ge inte upp, Cha Hyun-su.
Bensinen är slut.
Jag fyller på den.
Tog du hand om det?
Ja.
Jag önskar att jag kunde tro dig.
Men du har en lång historia.
Bort med tassarna.
Vad var det för frukt du nämnde?
Jag träffade Seo Yi-kyung.
Hon bröt ihop och trodde att jag var död.
Hon bar på mitt barn.
Jag tänkte ge henne en gåva.
Så att jag skulle känna igen mitt barn.
Jag behöver det barnet.
Bortsett från ungen,
om du letar efter Seo Yi-kyung, är du på fel ställe.
Hon är inte på stadion.
Är du säker?
Jag känner att vi närmar oss.
Vi ses snart.
De här sakerna kan inte jämföras med den ungens perfektion.
-Vad gör du? -Det stör mig.
Vad fan gör du?
Har du dödslängtan?
Fan också!
Jag vill inte dö!
Ska jag döda honom?
Inte än.
Vad var det för äggliknande sak vi såg?
Det var en kokong.
Kokong?
Man kan inte kalla det ett monster,
men det är nåt som brukade vara ett monster, men som nu är helt nytt.
Monster attackerar inte kokonger.
Så man måste använda dem för att överleva.
Det är en överlevnadstaktik.
Hur vet du att de var monster?
Genom att öppna dem.
Har du gjort det förut?
Vad tror du?
Det måste du ha gjort.
Det såg ut som om du visste precis vad du gjorde.
Hur som helst,
jag tror det är dags att ta farväl här.
Kan du släppa av mig?
Hur länge har du gömt det där monstret?
Jag kollar bara fakta.
Folk dog,
och jag måste hålla nån ansvarig.
"Hålla nån ansvarig"?
Ni alla…
och jag…
…är inte olika.
Alla kommer ändå att dö när de kommer ut.
Det är inget brott att ge dem ett försprång.
Håll er själva ansvariga först innan ni ger er på mig.
Förklara vad det där är.
Först gick vi till härbärget som alla andra.
Vi trodde att det var säkert.
Sen började Hyeon-u visa symptom.
Soldaterna dödade alla som visade symptom.
Jag kunde inte låta min son brännas levande.
Så jag gömde honom här.
Hyeon-u.
Det är okej.
Det är okej, Hyeon-u.
Det är okej.
Fader vår i himmelen…
Fader vår i himmelen,
helgat varde ditt namn.
Förlåt oss våra skulder, så som ock vi förlåta dem oss skyldiga äro.
Mamma.
Jag är hungrig.
-Lämna mig inte! -Hyeon-u.
Mamma!
Lämna mig inte, mamma.
Mamma.
Hyeon-u.
Jag ska…
Jag kommer tillbaka…
Jag hämtar dig snart.
Jin-uk.
När ni stötte bort symptomatiska individer
tog jag tillbaka dem…
…genom en hemlig väg.
Tack.
Tack så mycket.
Om de ska bli monster…
…kan de lika gärna tjäna ett syfte.
Väntade du på ett botemedel?
Bamseoms krisbyrå har kollapsat
och regeringen har svikit oss.
När man blir ett monster finns det ingen återvändo.
Så dumt av dig.
Allt du gjorde var att skapa ett monster.
Så arrogant.
Du är så jäkla arrogant!
Tror du att du skulle vara annorlunda?
Ingen förälder på jorden
kan ge upp hoppet om sitt barn
så lätt.
Jag dödade mitt eget.
Det första monstret jag dödade när utbrottet slog till…
…var min egen son.
Din son är i ett tillstånd vi aldrig har sett förut.
Han har inte visat tecken på aggression än,
men vi kan inte låta honom vara.
Din sons förflyttning har beslutats.
Tills dess måste du bestämma
om du ska stanna här
eller gå.
Släpp!
Du är en fegis.
Vem säger att du kan dö?
Tror du att jag skulle släppa dig så lätt?
Du tror att du skyddade honom, va?
Det gjorde du inte.
Allt du gjorde var att förvandla din son till ett mordiskt monster.
Han har ätit människor
utan att ens veta om det.
Ska vi bara lämna det där?
Det är sergeant Taks order.
Låt det inte komma ut.
Jag har aldrig sett ett sånt monster förut.
Tror du att det utlöste larmet förra gången?
Det verkar troligt.
Det är nog typ grön
eftersom det inte visade nån aggression eller reaktion.
Vem dödade då alla människor?
Det var runt 15 lik där.
Har du hört nåt från sergeant Kim?
Inget svar.
Vad ska vi göra?
Om vi inte får en signal i morgon,
ber jag inspektör Tak om en sökoperation.
Tillhandahåll så lite el som möjligt
tills strömmen stabiliseras.
Släpp!
Du kommer ändå att bli utsparkad som den där mördartjejen.
Så ge hit den och försvinn!
Stället är fullt av basebollar.
Varför ta min?
Min bror vill ha den.
Han vill ha den här.
Akta er.
Jag ska ta er två!
Hur?
Du har inte ens en mamma eller pappa.
Jag ska bli ett monster.
Och sen ska jag döda er två.
Va?
Jag ska döda er alla!
Tror du att vi blir rädda?
Ni är alla döda.
Hallå, vad gör du där?
Herregud.
Det gör ont!
Följ med mig.
Varför bryr du dig?
Det gör jag inte.
Sköt dig själv, då!
Saken är den,
att jag känner att jag måste göra nåt.
Lyssna på mig i dag, okej?
Herrejävlar! Vem är det?
Det skrämde skiten ur mig.
Allvarligt.
Hur kan ungdomar nuförtiden inte vara rädda för nåt?
Kom igen.
Du.
Kommer du inte?
Glöm det!
Din lilla skit.
Du har rätt. Jag är inte din mamma.
Eftersom du verkar hata mig så mycket,
låter jag dig gå.
När du fyller 20,
sparkar jag ut dig.
Men stanna tills dess.
Var är din mamma?
Är du ensam?
Sov över här.
Jag hjälper dig hitta din mamma i morgon.
Kom tillbaka välbehållen.
Vi har ont om tid.
Sergeant Tak, sökpatrullen är tillbaka.
Men det finns bara ett fordon.
Fan också.
Varför återvände du ensam?
Jag är inte ensam.
Mina män, då?
Lever de fortfarande?
Öppna.
Vi pratar ansikte mot ansikte.
Hallå.
Är du okej?
Jag hör…
…ett ljud.
Nån ropar på mig.
Sergeant Tak.
KANG SEOK-CHAN
Är ni specialinfekterade?
Vad spelar du för spel?
Det var min hälsning.
Hälsning?
Vad vill du?
Vänta, det är…
Om du vill prata, prata med mig.
Varför kom du…
Vad tusan?
Sang-won.
Jag vet att du är glad, men det är inte därför vi är här.
Samla alla barnen
på ett ställe.
Mitt barn…
…är här.
Följ med mig.
Du har tur att det inte är värre.
Var är sergeant Kim?
Ta hand om honom.
Om du fortsätter lägga näsan i blöt,
så slutar det inte bra.
Du var med honom!
Stå still, annars blir du en krympling.
Skyll inte på mig då.
Varför återvände du ensam?
Sergeant Kim och pojkarna, då?
Varför frågar du?
Vad tror du hände…
…om ingen kom hit före missfostren?
Är de verkligen döda?
Skona er själva.
Okej?
Spela inte hjälte. Det hjälper er inte.
Du…
Seok…
Seok-chan…
Sergeant.
12 TIMMAR TIDIGARE
Stanna hos mig, sergeant.
Du borde inte oroa dig för honom.
Hjälp.
Snälla, dr Lim.
KANG SEOK-CHAN BLODGRUPP: AB
KIM YEONG-HU BLODGRUPP: AB
Du har tur.
Vad gör du?
Jag försöker rädda den med lite bättre odds.
Det är för sent för honom.
Nej.
Det är inte för sent.
Jag kan inte rädda er båda.
Det är jag…
som inte klarar det.
Nej…
Sergeant.
Du måste ta dig samman
och komma på fötter igen.
Det finns fler överlevare som Yong-seok här.
Jag vet att det är mycket begärt just nu…
…men överge dem inte.
Jag önskar jag kunde hjälpa dig.
Jag är ledsen…
…för hur allt blev.
Seok-chan…
Kang Seok-chan!
Seok-chan!
Var hälsade, överlevare på stadion.
Här är några regler att följa för en bekvämare och enklare vistelse.
Vi ber om ert samarbete
så att vi alla kan få ett lyckligt slut.
Kråkplutonen
kommer att behandlas lika som överlevarna.
Förbudet mot in- och utgång kommer att gälla,
men inga fler restriktioner kommer att införas.
Symptomatiska individer kommer att erbjudas mer gynnsamma förhållanden.
De tidigare nämnda reglerna gäller inte för symptomatiska individer.
Ni är fria att röra er fritt
och leva era liv som ni vill.
Ni behöver inte längre gömma er.
Monsterisering
är första steget i er förvandling…
…till nymänskilga i en ny tidsålder.
Hur länge till?
Fem dagar.
Du gör ett bra jobb med att inte låta monstret ta kontrollen.
Är de försökspersoner från Bamseom?
Det stämmer.
Jag skapade dem.
Jag sa ju att du skulle behöva min hjälp.
Det är nåt du inte vet.
Jag säger inte att jag ska behandla din monsterisering.
Jag ska hjälpa dig att bekämpa den.
Du vet de specialinfekterade?
Jag kan förvandla dig till en.
Om du faller, faller hela stället samman.
Sa du inte att du ville skydda det här stället?
Och?
Hittade du den?
Jag tog med den.
Det är en speciell medicin som kan göra dig till en specialinfekterad.
Men saken är den…
…att det är svårt att hämta den.
Släpp mig.
Jag fattar nu, okej?
Jag går min egen väg.
Nej.
Bestämde du dig inte för att stanna med dem?
Jo.
Följ med oss.
Du är den enda jag kan gnälla för.
Du kommer att dö.
Jag säger inte att de är onda.
Men som du vet…
…är det så monsterisering är.
Du är så envis.
De var mänskliga.
Vad är det?
Är du fortfarande yr?
Behöver du ett motgift?
Ja.
Inget brukade störa dig.
Du är förbi dina bästa år.
Ha-ni.
Hämta det åt mig i morgon.
-Vänta på solen. -Varför?
Det är för sent nu.
Gå i morgon.
-Döda oss. -Döda oss alla.
-Kom igen. -Döda oss alla.
Du vet att du vill.
Döda dem alla.
-Döda dem. -För helvete.
Du dödade inte bara monster.
Du hatar folk också.
Dö bara.
Du borde äta.
Vad ska du göra när Hyun-su vaknar?
Han säger att han inte är
den du letar efter.
Det angår inte dig.
Precis som jag,
kommer han inte in på stadion.
Han blir utsparkad.
Jag har motgiftet.
Chefen?
Ut.
Skärp dig!
Snälla, väck honom.
Skojar du?
Ta dig samman!
Han kan väl göra det igen?
Han kan göra ett monster till människa igen, eller hur?
Svara mig, Eun-yu.
Det var det du sa.
Snälla…
Vad säger du? Vem annars…
Monster kan svärma in.
Vi måste röra på oss!
Jag kan väcka honom. Jag tar honom med mig.
Lee Eun-yu!
Sluta.
Ta dig samman.
Kom igen.
Wang Ho-sang!
Hör du mig?
Du hör mig väl?
Vi håller ut
lite till.
Snälla, håll ut.
Döda mig.
Om du nånsin blir ett monster,
ska jag döda dig!
Jag vill ändå inte leva som ett monster.
Om det går så långt, döda mig bara.
Håll ditt ord, okej?
Döda mig.
Varför håller du mig kvar om du hatar folk så mycket?
Jag gillade att du inte lyste.
Det spelar ingen roll om vi är tomma skal.
Det viktiga…
…är att vi lever.
Döda mig.
Vad gör du?
Släpp!
Släpp mig.
Chefen!
Varför gör du så här?
Jag borde ha…
Jag borde ha gjort det.
Jag borde ha dödat dig.
Du behövde inte gå så långt.
Chefen!
Varför gör du så här?
Släpp!
Chefen!
Varför?
Nej!
Hyun-su…
Cha Hyun-su.
Vakna.
Vi måste ut.
Cha Hyun-su!
Vakna, Cha Hyun-su!
Öppna ögonen.
Öppna ögonen, Hyun-su!
Din jävel!
Kom igen!
Kom igen, ditt jävla monster!
Kom igen!
Kom hit!
Kom igen!
Vart ska du?
Svara mig, Cha Hyun-su!
Kom an!
Snälla, gå inte.
Gå inte.
Kan du vara tyst?
Jag sa åt dig att vara tyst.
Cha Hyun-su.
Undertexter: Carita Collins