ORIGINALTEGNESERIE SWEET HOME AV CARNBY KIM OG YOUNGCHAN HWANG
SWEET HOME
Jeg tror jeg begynner å forstå deg.
Jeg har alltid gjort narr av deg…
…men nå er jeg i dine sko.
Si meg, Hyun-su.
Hvorfor gjorde jeg det?
Hvorfor?
Hvorfor reddet jeg Eun-hyeok?
Jeg lot Eun-yu leve og inngikk et dumt veddemål om deg.
Det er ting du ville gjort.
Du spurte meg hvem jeg er.
Helt fra starten av…
…var jeg deg.
Jeg var alltid en del av deg.
Jeg var…
…en annen versjon av deg,
som du ville skjule.
Hører du etter?
Det gjør du nok.
Jeg gjorde det.
Hvis vi blir én…
…hvem blir den første som våkner?
Cha Hyun-su?
La oss gjøre én ting klart.
Du hjelper meg nå.
Ikke omvendt.
Beklager at det tok tid.
Cha Hyun-su.
Er det virkelig deg?
Er alle på stadion?
Ja.
La oss gå, da.
Du kan få den.
Du er kanskje rask,
men kanskje ikke nok.
Husker du elefantsklien?
Den med hull i midten.
Jeg fant deg aldri når du gjemte deg der.
Når vi lekte gjemsel, var det gjemmestedet ditt.
Du gjemte deg til jeg begynte å gråte.
Vet du hvordan jeg fant deg?
Én gang ga jeg opp og lekte med naboens hund.
Så røk båndet, og jeg måtte løpe som en gal.
Så dukket hodet ditt opp av hullet.
Da tok jeg deg.
Du svettet som bare det da du måtte løpe med meg på ryggen.
Kom til saken.
Lær.
Minnene kan lære deg å føle igjen.
Så hold deg til fakta.
Båndet røk aldri.
Du slapp den løs fordi du syntes synd på hunden.
Ankelen din er visst ok nå.
Den er ikke lenger en plage.
Er du skadet?
Nei, det går bra.
Du ser glad ut.
Gjør jeg?
Jeg er glad.
Det føles som en drøm.
Du og Eun-hyeok er tilbake.
Innta posisjonene.
Del dere uten å bli tatt av spesielt smittede.
Samle så mange overlevende som mulig og vent på signalet.
MAT OG VANN I KIRKEN PS. FØRSTEMANN TIL MØLLA
I kveld
skal vi rømme fra stadion med de overlevende.
Unnskyld meg.
Frue?
Jeg vil ikke ha troppens hjelp.
Bli med meg.
Stikk!
Jeg vet dere vil at jeg skal dø.
Yong-seok dro på grunn av meg.
Jeg ville leve…
…om så bare i noen dager til.
Så jeg tvang ham.
Vil du fortsatt hjelpe meg?
Den idioten.
La meg betale for syndene.
Jeg holder ikke ut lenge uansett.
Bevares.
-Leter du etter jenta? -Fy søren!
Helvete!
Du skremte meg!
Saken er
at jeg har observert alle, og ingen prøver så hardt som deg.
Vil du bli med oss?
Du blir med meg.
Greit, få høre.
Hva er planen din?
La oss gi dem jenta
og komme oss vekk herfra.
Vil du gå gjennom alt det kun så du kan gå ut og dø?
Det er latterlig.
Kom deg vekk.
Hvordan skal du ta henne?
Det er ingen vanlig jente.
At hun gjør mennesker til monstre?
Hvem tror på noe sånt?
-Pissprat. -Jeg har sett det.
Jeg så henne gjøre et menneske til et monster.
Har du en plan?
Dere jobber som en gruppe, ikke sant?
Er det greit å bruke mennesker til noe så viktig?
Er du bekymret for det
etter å ha mistet barnet mitt?
Se hvor hardt de jobber,
i motsetning til dere.
Hvor er Jae-jin og Ja-yeong?
Jeg tar dem med hit, sir.
Bli kvitt dem.
Unnskyld?
Drep dem.
De venter på at folk skal komme.
Hva? Seriøst?
Sa de ikke at det var førstemann til mølla?
Lyver de om å gi oss mat?
-Jeg burde bare ha lett etter jenta. -Din tåpe.
Hva om du blir til et monster?
Hva er poenget?
Hvor skal du?
Jeg må finne noen.
Da burde du vente.
De kommer.
Du vet ikke hvem jeg mener.
Gå tilbake.
Dere kan ikke stenge meg inne uten en forklaring.
Du er ikke stengt inne.
Du blir beskyttet.
Det finner du snart ut selv.
Helvete.
Hvorfor er du så sen?
Sluttet ikke Sang-won å bable?
Jeg kan ikke vente hele dagen.
Fikk du den ut?
Er du klar?
Ikke fortell Sang-won om dette.
Han vet ikke at det var sånn undersåttene hans ble til.
Finner han det ut,
klikker han.
Forresten,
hva snakket han om?
Jenta har forsvunnet.
Hun er noe for seg selv, er hun ikke?
Jeg lurer på hvordan hun kom seg unna.
Hun kan visst gjøre mennesker om til monstre.
Hva?
Bevares, du skremte meg.
Hvordan gikk det?
Fant dere henne?
Si det igjen.
Gjøre hvem om til hva?
-Visste du det ikke? -Vent litt.
Er det sant?
Er det faktisk sant?
Beklager, sersjant Tak.
Jeg tror
jeg bør beholde denne medisinen.
Jeg fant et forsøksobjekt som er bedre enn deg.
Hva?
Denne var ment for meg.
Jeg hadde tatt den om jeg hadde fått symptomer.
Men de jævla symptomene dukket aldri opp.
De dukket opp for alle andre, så hvorfor ikke meg?
Jeg ga plass for andre for menneskehetens skyld.
Og dette er vel gudenes måte å belønne meg på.
Jeg lurer på hvor hun er.
Er dere sprø? Hva i helvete gjør dere?
Hva er det med dere?
Hva i helvete?
Hva skjer?
Hvor er faren min?
Hvor pokker er han?
Følg oss og vær stille.
Unnskyld?
Hva skjer?
Det er deg!
Du er den skumle soldaten.
Er du
oversersjant Tak?
Du vet om…
…Park Chan-yeong og Kim Yeong-hu, ikke sant?
Hvorfor leter du ikke etter jenta?
Du er ikke fritatt kun fordi du har symptomer.
Det pleide å være min plass.
Tuller du?
Kan du ikke gi slipp på det?
Jeg hører
at du vil ta over kroppen til jenta.
Kompisen min er visst stor i kjeften.
Ikke alltid.
Han fortalte deg ikke om undersåttene.
Han skapte dem med blodet ditt.
Kanskje det er derfor de er så lydige mot deg.
Visste du ikke det?
Jeg trodde du gjorde det.
Jeg forventet ikke at du skulle bli lurt av én som ham.
Kom igjen.
Jeg sier bare at det er synd.
Jeg trodde jeg ville få muligheten.
Tilbyr du deg å bli med på min side?
Hvorfor ikke?
Én ampulle av blodet ditt er fortsatt der ute.
Det ble tatt fra en MM ved navn Ja-yeong, men…
Men?
Dr. Lim svelget det.
Kim Yeong-hu.
Oversersjant Tak.
Jeg hørte at du kalte meg en skummel mann.
Tar jeg feil, sir?
Du rynker alltid pannen
og snakker knapt.
Jeg burde ha hørt på deg, sir.
Yong-seok,
Seo-jin,
U-seok,
Jong-hyun
og Seok-chan.
Sersjant Choi
og resten av letemannskapet…
…har alle dødd i felten.
Operasjonen var en fiasko.
Vi burde ikke ha dratt.
Alt er min feil, inkludert at monstrene kom inn på stadion.
Og likevel
kom kun jeg tilbake i live.
-Beklager, sir. -Ikke beklag.
Jeg ga ordrene.
Og jeg løy til dere alle.
Jeg er symptomatisk.
Jeg var det allerede da jeg sendte dere til Bamseom.
Jeg holdt det hemmelig for å beskytte dette stedet,
men til syvende og sist…
…var jeg bare ikke ærlig med dere.
Yeong-hu.
Ja, sir?
Hva slags monster blir jeg?
Du har kun vært soldat.
Enten dreper du,
eller så beskytter du.
Hva med en bombe?
Da kan jeg i det minste være nyttig.
Det holder ikke.
Og jeg er ikke så overrasket.
Du har alltid vært et monster, sir.
Har du ikke hørt ryktene?
Og om nødvendig
vil vi bruke deg, selv når du er et monster.
Så hold ut
til siste slutt.
Da gjør du mest nytte for deg.
Det er vel en soldats skjebne?
Eun-yu.
Lee Eun-yu.
Jeg drar på jobb nå.
Eun-yu.
Spis ordentlig, ok?
Jeg melder deg savnet om du er borte.
Ta all mat, medisin og våpen du har og kom til første etasje.
Overlevende i bygningen, det er tryggere å holde sammen.
Vi overlevende
må holde sammen.
Eun-hyeok!
Takk.
Takk for at du dukket opp.
Hyun-su.
Bare følg denne veien.
Du vet det når du nærmer deg.
Hvis du ikke kan gå,
bærer jeg deg.
Jeg tar en kort pause her og tar dere igjen.
Skynd deg.
Det plager meg mer om jeg holder deg tilbake.
Ms. Cha og Yeong-su er også der.
Vet du hva?
Folk kommer til å bli glade for å se deg.
Kom til poenget.
Hva er det?
Hør her.
Hvis jeg endrer meg som Eun-hyeok…
…så
vær så snill…
…hjelp meg å lære alt på nytt.
Og vær tålmodig med meg, selv om jeg er frekk mot deg.
Skal du ikke…
…si det til Eun-hyeok?
Jeg skal få dem tilbake, samme hva.
Vi må møte dem igjen.
Han har virkelig blitt voksen.
Bli hos henne om du er bekymret.
Ikke vær så kald.
Det er søsteren din.
Nei, din første kjærlighet.
Vi deler ikke en dråpe blod.
Hva er det?
Er dette om at Eun-yu ble et monster?
Du visste det.
Eun-yu er trygg,
så fokuser på målet.
Hun er ikke forvandlet ennå.
Og hvis det skjer,
kan hun beskytte seg selv.
Hør her.
Hvis jeg endrer meg som Eun-hyeok…
…så
vær så snill…
…hjelp meg å lære alt på nytt.
Og vær tålmodig med meg, selv om jeg er frekk mot deg.
Bare ignorer det…
…om jeg kjefter på deg.
Føler du virkelig ingen følelser?
Eller undertrykker du dem?
Du later som, gjør du ikke?
Cha Hyun-su.
Vil du drepe de spesielt smittede?
Akkurat nå vil jeg drepe deg.
Så gjør det.
Jeg blir gjenfødt uansett.
Hvorfor dukket du opp?
Du burde bare ha dødd.
Igjen, jeg kan ikke dø.
Det er ingen vits i å snakke mer.
God idé.
Bare forbli sånn.
Jeg vet hva jeg skal gjøre nå.
Uansett hva som skjer,
skal jeg finne deg og ta deg med tilbake til Eun-yu.
Hallo?
Hei, der borte!
Hvor er du, Yeong-su?
Ms. Cha.
Er ikke han i troppen?
Har du…
Har du
sett Yeong-su?
Hva gjør du?
Slipp meg.
Denne kvinnen
gjenkjenner deg ikke engang.
La oss gå, Ms. Cha.
Det er noe galt med dem.
Er det deg, Yeong-su?
Hva er det?
Hva skjer?
Ms. Cha.
Vi må gå.
Kom igjen.
Det er farlig!
Min kjære Yeong-su.
Du…
Du er virkelig Yeong-su.
Yeong-su…
Der er du.
Her er hun…
Mister.
Ikke gjør det.
Se.
Du husker meg, gjør du ikke?
Du brakte datteren min tilbake til meg.
Takk.
Det er Yeong-su!
Yi-su.
Følg nøye med.
Dette skjer når du stikker av.
Tekst: Arnfinn Vassbø