‫- שליחות קטלנית: ההתחלה -‬
‫עזור לי…‬
‫לך לעזאזל.‬
‫- מעקב אחר מטרה החל -‬
‫- מטרה נעולה -‬
‫- זוהתה העלאה בלתי מורשית -‬
‫- אתחול חירום -‬
‫- כיבוי -‬
‫- אתחול הושלם -‬
‫מה אתה עושה שם, קנטה?‬
‫הירו אמר שהוא רוצה מנורה חדשה.‬
‫תראה את זה.‬
‫משהו לא בסדר?‬
‫לא, זה שום דבר.‬
‫אתה פשוט מזכיר לי את עצמי בצעירותי.‬
‫זה נע בצורה מאוד מעניינת.‬
‫חשבת על זה בעצמך?‬
‫כן, זה יצא לא רע.‬
‫אני אוהב להבין איך דברים עובדים.‬
‫זה טוב.‬
‫אם היינו שוכחים איך דברים עובדים,‬ ‫בני האדם היו חסרי אונים.‬
‫אתה יודע למה?‬
‫אם לא נבין איך דברים עובדים,‬
‫לא נדע מה לעשות אם הם יתקלקלו או משהו כזה.‬
‫נכון. ידע הוא כוח.‬
‫אם יש לך ידע, תוכל לשמור על שליטה.‬
‫לעולם אל תשכח את זה, טוב?‬
‫היי, זה המיקרוגל והבלנדר שלנו.‬
‫הייתי צריך את החלקים.‬
‫הבטחת לי בסוף השבוע שעבר‬
‫שתיקח אותי לקנות המון חלקים.‬
‫תתקן אותם עד שאחזור מהעבודה.‬ ‫-עוד פעם עבודה?‬
‫אני יודע.‬
‫אני מצטער.‬
‫הלוואי שיכולתי לבלות איתכם יותר,‬
‫אבל זו תקופה חשובה בעבודה כרגע.‬
‫אתה תמיד אומר שזו תקופה חשובה.‬
‫אני מבין למה אתה מדבר ככה.‬
‫כרגע, אני יכול רק להתנצל,‬
‫אבל יום יבוא ואתה תבין.‬
‫איפה הירו ורייקה?‬
‫ישנים.‬
‫ואיפה מיסאקי?‬
‫- חדש על המדפים‬ ‫קונקו -‬
‫את לא אוהבת את זה?‬
‫בום! אתה מת!‬
‫אבל הרגתי אותך כבר!‬
‫שלום. סליחה?‬
‫סלח לי,‬
‫נשאר לכם קונקו במלאי?‬
‫שלום?‬
‫סליחה?‬
‫גברתי.‬
‫האם העובד שלי פגע בך?‬
‫לא.‬
‫נראה לי שהוא פשוט לא הבחין בי.‬
‫אני מצטער על כך.‬
‫היי, 1-נו!‬
‫כן, כיצד אוכל לסייע?‬
‫לא, לא לי. ללקוחה שכאן.‬
‫אולי החיישן שלו פגום.‬
‫או פגם בייצור?‬
‫המכונות הארורות האלה.‬
‫ובכן…‬
‫טוב, מה את מחפשת?‬
‫נשאר לכם קונקו במלאי?‬
‫היי, 1-נו. נשאר לנו קונקו?‬
‫בדיוק קיבלנו כמה.‬
‫אני מצטער על הבלגן.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה שבאת.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫נראה שאאלץ להחזיר אותו ליצרן.‬
‫כתוצאה מתחושות קדומות שגרמו לחרדה…‬
‫צלילה!‬
‫תפסיק, אני מנסה לקרוא!‬
‫הירו, תפסיק להציק לאחותך הקטנה.‬ ‫-כמה רעש אתה עושה!‬
‫תגיד להם שהשקענו 30 מיליון בלוס-אנג'לס.‬
‫קנטה, תסדר את הבלגן הזה.‬
‫תהיה מוכן בעוד 20 דקות.‬
‫איפה היית, מיסאקי?‬
‫ביקשת ממני ללכת לדואר.‬
‫בדרך חזרה, אני…‬ ‫-כבר אחרי תשע.‬
‫אמרתי לך לחזור לפני שעה.‬
‫אני כל כך מצטערת. אני…‬
‫לא אחזור הביתה הלילה.‬
‫יתכן שגם מחר לא.‬
‫תדאגי שהילדים יהיו במיטה עד תשע וחצי.‬
‫לא תחזור הביתה מחר?‬
‫אבל מחר אנחנו…‬
‫אני יודע שרציתם ללכת לפארק-שעשועים.‬
‫אבל אני באמת לא יכול כרגע.‬
‫אני מצטער.‬
‫אבל יש לי סיבה חשובה מאוד.‬
‫חשובה יותר מלקחת אותנו לפארק-שעשועים?‬
‫אקח אתכם ביום אחר. אני מבטיח.‬
‫סליחה…‬
‫מה יש בשקית?‬
‫הילדים אמרו שהם רוצים חתול.‬
‫אבל מכיוון שהירו אלרגי,‬ ‫חשבתי שזה יעבוד במקום.‬
‫חתול!‬
‫אוכל לפרק אותו בשביל חלקים.‬
‫שלא תעז.‬
‫תחזירי את זה.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫זה מספיק!‬
‫קנטה, כדאי מאוד שתסדר‬ ‫את הזבל הזה עד שאחזור.‬
‫בסדר.‬
‫תוציאי מכאן את הרובוט הזה מיד.‬
‫אני רציני.‬
‫אה…‬
‫כן, אדוני.‬
‫אני רוצה שזיכוי ההחזרה‬ ‫יהיה על שולחני עד הערב.‬
‫נו, באמת.‬
‫אבא מתעסק כל היום עם מכונות בעבודה,‬
‫אז למה לנו אסור שיהיו רובוטים בבית?‬
‫מי שמדבר על מוסר כפול.‬
‫מה זה ״מוסר כפול״?‬
‫כשהחוקים משתנים עבור אנשים שונים.‬
‫אני שונא מוסר כפול.‬
‫אבל אם זה כבר כאן, לא יקרה כלום‬ ‫אם נשחק עם זה רק הבוקר, נכון?‬
‫כן. זה בסדר, נכון, מיסאקי? אפשר?‬
‫בבקשה?‬
‫אני מניחה שאתם צודקים.‬
‫הוא באמת אמר, ״עד הערב״.‬ ‫-כן!‬
‫מעניין באיזה גימבל הם השתמשו.‬
‫לא, תפסיק!‬
‫בחייך. רק קצת.‬ ‫-היא לא תוכל להחזיר אם תפרק אותו.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫אני אחזיר את זה.‬ ‫-אמרתי לא, עזוב את זה.‬
‫זה לא בגלל שזה רובוט.‬
‫לא יכול להיות שזו הסיבה.‬
‫זה בגלל שזה חתול.‬
‫יורד גשם ממש חזק, נכון?‬
‫סערה מתקרבת.‬
‫אני יודע.‬
‫ג'ון.‬
‫- הצילו את הסביבה!‬ ‫די לקרינה א״מ! -‬
‫- רוצים ביטחון!‬ ‫לכו! -‬
‫הוא כאן.‬
‫בבקשה.‬ ‫-שמרו על הסביבה.‬
‫- הצילו את הסביבה! -‬
‫- תעשיות קורטקס -‬
‫בבקשה.‬
‫שקט!‬ ‫-היי!‬
‫בבקשה תקשיבו לנו.‬
‫רגע.‬
‫בוקר טוב, פרופסור.‬
‫בוקר.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-בוקר.‬
‫בוקר טוב, פרופסור.‬
‫בוקר טוב.‬
‫רגע אחד.‬
‫גם את זה לא אוכל לקחת?‬
‫אסור להכניס מכונה כזאת.‬
‫פרופסור.‬
‫יש עדכונים?‬
‫זיהינו זינוק פתאומי באנרגיה‬ ‫מספר פעמים אתמול בלילה.‬
‫היו חמש קפיצות לא סדירות כאלה,‬ ‫אבל נראה שזה התייצב כרגע.‬
‫יש השפעה על המערכת?‬
‫אין תקלות. הכול עובד כשורה.‬
‫גם ניתוח הנתונים הושלם.‬
‫הכול מוכן?‬
‫כן, אתה יכול להתחיל מיד.‬
‫אל תתנו לאף אחד להפריע.‬
‫כן, פרופסור.‬
‫שלוש, שתיים, אחת.‬
‫פרופסור.‬
‫היום ה-29 באוגוסט, נכון?‬
‫כן, אבל למה אתה שואל?‬
‫עד שיהיה ה-29 בלוס-אנג'לס…‬
‫מה קורה ביום הזה?‬ ‫-אני חייב למצוא את התשובה.‬
‫אבל…‬
‫בוקר טוב, קוקורו.‬
‫בוקר טוב, מלקולם.‬
‫הדופק שלך מעט גבוה מהרגיל היום.‬
‫באמת?‬
‫אתה חושש ממשהו.‬
‫יתכן שאת צודקת.‬
‫האם אתה חושש… ממוות?‬
‫מהדין.‬
‫ומכך שלא אוכל לשנות אותו…‬
‫גורל.‬
‫האם אתה חושש שהמסלול כבר נקבע?‬
‫או שבכל מקרה…‬
‫מישהו כבר צעד במסלול הזה.‬
‫אתה מתכוון לחלום שלך?‬
‫את זוכרת, קוקורו?‬
‫בפעם הראשונה שדיברתי איתך.‬
‫אני זוכרת הכול.‬
‫השאלה הראשונה שלך הייתה…‬
‫״מה הסיבה לקיום שלי?״‬
‫קוקורו,‬
‫שום מסלול לא נקבע עבורנו.‬
‫כך אני מאמין.‬
‫לאנושות עוד יש סיכוי להילחם.‬
‫אם נצליח לחבר אותך ב-17 השעות הבאות,‬
‫קוקורו, לך… יש את הכוח להציל אותנו.‬
‫מדוע אתה חושב כך?‬
‫מה ההוכחה שלך לכך?‬
‫ובכן,‬
‫אין לי הוכחה.‬
‫מלקולם?‬
‫קוקורו.‬
‫שנתחיל?‬
‫יש לנו נושאים רבים לכסות…‬
‫כדי למצוא את התשובה.‬
‫בהחלט.‬
‫בואו נתחיל בשלב האחרון.‬
‫- אושר -‬
‫עברו כבר עשר שעות.‬
‫הם יהיו בסדר.‬
‫איך אתה יודע?‬
‫אני פשוט יודע שהם יחזרו.‬
‫זו התקווה שלי, אבל…‬
‫רגע. משהו מתקרב.‬
‫זאת אייקו!‬
‫מהר, ספר לאחרים.‬
‫זוזו, תנו לעבור.‬
‫קדימה, זוזו מהדרך.‬
‫פנו את הדרך.‬
‫נראה שהם הולכים לפגוש את הנביאה.‬
‫תני לי את זה.‬
‫אל תחסמו את הדלת.‬
‫האם יש עוד ניצולים?‬
‫זאת אייקו…‬
‫השגת את זה?‬
‫הגיע הזמן.‬
‫בחמשת הימים האחרונים,‬
‫חמישה מחנות מורדים חוסלו על ידי המכונות‬
‫ואף אחד לא שרד.‬
‫אבל היום, ביום השישי,‬
‫אנו יכולים סוף סוף‬ ‫לחשוף את המזימות של סקיינט.‬
‫רבים איבדו את חייהם‬ ‫בכדי שנשיג את המידע הזה.‬
‫כולם היו חיילים טובים‬
‫וגם חברים טובים שלנו.‬
‫הבה נישבע‬
‫שלא ניתן לקורבן שלהם להיות לשווא!‬
‫טוב, התחברתי לנתונים של סקיינט.‬
‫מה זה, לכל הרוחות?‬
‫מה הם עשו עם המידע הזה?‬
‫היי, זה…‬
‫אין סיכוי.‬
‫הם מתכוונים לעשות את זה שוב?‬
‫מה תוצאות ניתוח הנתונים?‬
‫סקיינט מתכוונת לנקוט באמצעים קיצוניים.‬
‫הם מתכננים לסיים את המלחמה הזו לתמיד.‬
‫- זמן יעד‬ ‫1997 לספירה, טוקיו -‬
‫מסע בזמן.‬
‫איחרנו את המועד?‬
‫חייבים לפעול במהירות.‬
‫לא, בבקשה…‬
‫- שם: מלקולם לי -‬
‫- העלאת נתוני מטרה: הושלם -‬
‫- זמן יעד‬ ‫1997 לספירה, טוקיו -‬
‫תרגום כתוביות: דורון רכליס‬