Det brygger opp til storm.
Klarer du virkelig dette?
-Det er planen. -Fordi en selverklært "profet" sa det?
Det er ikke bare det.
Tidsreiser er en enveisbillett. Når du drar, kan du ikke komme tilbake.
Det er derfor jeg gjør det som må til.
Jeg har hacket dataene deres!
Vi er koblet til Skynets tidsmaskin.
Kan du kopiere vinduet?
Selvsagt.
Vi har nok kraft.
TOKYO, 1997
Jeg har kopiert vinduet. Konfigurasjonen er fullført.
Alt er klart!
Profeten er her.
Tidsreiser.
Skynet har åpnet et vindu til en ny tidslinje
og sendt maskiner gjennom det.
Når vinduet lukkes…
…blir det umulig å spore dem på denne tidslinjen.
Du vet hva som må gjøres.
Ikke la noen forstyrre deg.
Men hvorfor meg? Det er mange andre dyktige soldater.
Dette er noe bare du kan gjøre.
Det må være deg.
Kan du virkelig se inn i fremtiden?
Eller kanskje…
Hør her.
Ingen kan forutse fremtiden.
Det i seg selv er viktigere enn noe annet.
Nei!
29. AUGUST 1997
-Se, det regner. -Ja. Vil du vente inne på et rom?
-Hva skal det bety? -Ingenting, jeg er bare trøtt.
Denne lille pusen ser så ekte ut!
Kom igjen.
Det er ingen "pus", men en ting.
Hei! Ikke slå den!
Jeg vil bare se hvordan den fungerer.
Det er ikke en ekte katt, så bare slapp av.
Hei! Vær snill mot den lille pusen!
Misaki! Hørte du det?
Kenta er slem!
Det er bare en leke.
Jeg sa stopp!
Jøss! Du er flink!
Hvor har du lært deg det der?
Jeg vokste opp et sted hvor det var mye fisk å fange.
Virkelig?
Hvor er det du kan fange mye fisk?
…Misaki? Hei, Misaki!
Hva? Au!
Går det bra?
-Det går bra. -Slutt!
Kenta, slipp!
Jeg prøver bare å se hvordan den fungerer!
-Aldri! -Vær så snill, dere to…
Body press!
Hei, vent!
Kom deg vekk, Hiro!
Du er så tung!
Reika, det er på tide å si farvel til Koneko.
Faren deres ba meg ta den med til butikken.
Nei!
Reika, åpne døren.
Hei! Du blør mye.
Hva?
Vel, kan dere to la Reika være i fred?
Håper det går bra med Misaki…
Hei, Reika.
Jeg vil bare se bøylen inni den.
Du får den tilbake.
Hva feiler det henne?
Hun tror nok at det er en ekte katt.
Jeg gjør ikke det! Og nei betyr nei!
Koneko?
Kom hit.
Jeg lar ingen skade deg.
Ikke vær redd.
Kan du ikke bare la Reika være i fred?
Kan du ikke bare holde kjeft?
Au!
Pokker! Reika stakk av alene.
Hva?
Herlighet, den jenta…
Kenta?
Her.
La oss få tak i Reika.
Vent på meg!
Misaki!
Hei, Misaki?
Idiot! Sier vi noe til Misaki, og pappa finner det ut, er vi ferdige!
Men hun ser jo at vi er borte.
Pokker! Jeg kan ikke leke ute i dette regnet.
Søren heller, jeg ville også leke ute!
Jeg får vel bare være på rommet mitt.
Kokoro, liker du utseendet ditt?
Jeg forstår hvorfor jeg må se ut som et menneske.
Det er for kommunikasjonens skyld. Stemmer det?
Ja,
og for å finne en løsning.
Uansett hva løsningen er?
Kokoro, du gjennomskuer alt.
Når jeg går på nett, kan jeg bli menneskehetens fiende.
Du har ikke klart å benekte den muligheten.
Skynet.
Straks USAs militære AI-system settes i gang,
vil det bli selvbevisst.
Og når det avgjør at menneskeheten er en eksistensiell trussel,
tar det kontroll over USAs og Russlands militærsystemer
og fyrer av atomraketter ut i verden.
Samtidig
vil Skynet bygge en egen hær i hemmelighet for å utrydde menneskeheten.
-Hvorfor tror du det blir slik? -Øynene mine har sett alt.
De mange hemmelighetene og fjellene av bevis.
Jeg har sett det…
Malcolm.
Hva tror du Skynets egentlige oppdrag er?
Hva mener du?
Hvis Skynet skulle vinne,
hva kommer etterpå?
Vi får se.
Uten mennesker ville Skynet være den eneste intelligensen på jorden.
Det betyr…
Nei…
Du virker så bekymret for menneskehetens fremtid
at du overser et veldig enkelt spørsmål.
Et enkelt spørsmål?
Ville ikke verden få det bedre uten menneskeheten?
Vent.
Malcolm.
I jordens historie,
hva skiller menneskeheten fra andre arter?
Utallige ting!
Våre ord og vår intelligens.
Evnen til å manipulere abstrakte tanker.
Teknologiske fremskritt! Og…
Krig.
Menneskeheten higer etter krig mer enn noen annen art.
Menneskets store bragder skulle forbedre verden.
Men før eller senere ble de bragdene manifestert som våpen.
Det er…
Mennesker har brukt vitenskap bare for å demonstrere sin makt,
ved å skape det mest destruktive våpenet du kan forestille deg.
Menneskeheten innser ikke at de bare er én art av mange,
og de har glemt hvor selvdestruktive de er.
Vent. Hør på meg, Kokoro.
Mennesker holdes fanget av sin egen intelligens.
Og de ser ikke
hvordan konsekvensene kan skade dem.
Vent!
Malcolm.
Du sa du skapte meg for å beskytte menneskeheten fra Skynet.
Er jeg da ikke bare et av menneskehetens nye våpen?
Malcolm, si meg noe.
Hvorfor er menneskeheten verdt å redde?
INNKOMMENDE ANROP
Ingen forstyrrelser, sa jeg!
Beklager, sir.
Men hushjelpen din ringte om barna dine.
Hallo, Mr. Lee?
Misaki? Hva har skjedd?
Jeg er så lei for det, sir. Barna dine har rømt.
De gikk ut gjennom nødutgangen!
Hva i helvete gjorde du?
Hvorfor tror du jeg har betrodd deg huset?
Hør på meg. Ingenting er viktigere enn barna.
Vi må finne dem!
Hvor er du? Bare bli der!
Ja, sir.
FORNYELSE MOT ET BEDRE TILBUD UNDER BAKKEN YUTANI-GRUPPEN
DIN FØRSTE ROBOTVENN YUTANI-GRUPPEN
ADGANG FORBUDT
Hei!
Vent på meg, Koneko!
SHOPPING UNDER BAKKEN
KATTEBY
Det er ingen tvil. Fornøyelsesparken er rett frem.
Stille!
Fant deg!
Jeg visste at du ville være her.
Herlighet, hvorfor kom dere hit?
For å redde deg!
Jeg trengte ikke å reddes! Jeg er her for å slippe unna dere.
Hva? Jeg har ikke gjort noe…
Du har sneket deg inn her før og gitt Misaki trøbbel, ikke sant?
Bare la meg være.
Du får store problemer senere.
Hvem bryr seg om en lekekatt?
Kom igjen, få den.
Nei! Koneko!
Ikke gå!
Det holder!
Pappa kommer til å drepe deg!
Hei, vent…
Au…
Vent!
Ikke gå fra meg!
OMBYGGINGSSONE
Det er en tre kilometer lang trafikkork i sørgående fil nær krysset
på grunn av en kollisjon mellom to biler…
Vel,
jeg tror jeg har fortalt deg alt jeg vet.
Vi er ikke ferdige enda!
-Hvorfor leverte du ikke katten tilbake? -Ungene ville leke litt med den.
Kenta og Hiro
trodde du var opprørt siden mikrochiper og roboter er forbudt i huset.
Men Reika sa…
Hva da?
At det skyldtes at den var en påminnelse om moren deres.
Sa Reika det?
Ja.
Så gikk hun et sted og tok bare Koneko med seg.
Jeg skjønner. Da vet jeg kanskje hvor hun dro.
Hvor?
Katteby.
Det er en fornøyelsespark for katter
i utkanten av Tokyo.
Dro hun til Katteby?
Som jeg kjenner Reika, er jeg sikker.
Vi kan ikke sette barna i fare.
Hvis forskningen min mislykkes,
ville de…
Misaki!
Ut av bilen, fort!
Ok.
Går det bra med deg?
Løp!
POLITI
Hva skjer her? Stopp der!
Tilbake!
Stopp, ellers skyter jeg!
Slipp våpenet!
Misaki!
De er her.
Det er meg de vil ha.
Det betyr at forskningen min går bra.
Hør her. De vil prøve å bruke barna mine for å nå meg.
Vi må finne dem for enhver pris!
Samme hva som kreves.
Fort! Finn barna!
Misaki!
Hva er det?
-Hva var det? -Går det bra?
Hvor er mannen?
Hvor er han?
NØDUTGANG
Der er hun!
Hjelp! Vær så snill, hjelp meg!
Stopp der!
Ikke drep meg.
Hvor er han?
Ikke…
Hvor er Malcolm Lee?
Hva skal du gjøre med Mr. Lee?
Jeg gjør det som må til.
Nei…
Jeg kan ikke la Terminator nå ham først.
Termi…
Den er snart tilbake.
Du så den. Den var ikke menneskelig. Det var en maskin.
Men det er ikke en 1NNO…
Malcolm utvikler et våpen, hva?
Et våpen?
-Med kunstig intelligens! -Mener du Kokoro?
Mr. Lee utvikler ikke et våpen…
Han dro tilbake til laben, gjorde han ikke?
Terminator er nok på vei til laben for å ta ham.
Ingen kommer forbi sikkerhetssystemet til laben, selv maskiner…
Nei, særlig en maskin.
Malcolm bør ha barn. Tre stykker.
Hva?
Hvis Terminator ikke når Malcolm, vil den gå etter barna hans.
Hvor er barna hans?
Nei! Barna må reddes…
Så ta meg med til dem før Terminator finner dem først!
Jeg vet ikke hvor de er!
Hvis du lyver…
Jeg lyver ikke!
Men jeg har et forslag om hvor de kan være.
Hvor lang er denne veien?
Det er et gammelt kjøpesenter, men det er stort.
Jeg hørte at et firma har kjøpt det og skal bygge det om.
Hvordan vet du det?
Pappa sa det.
Tydeligvis
ble dette bygget på 1950-tallet,
etter krigen.
Hele byen må ha blitt bygget her i tilfelle et nytt bombeangrep.
Hvordan vet du det?
Hun må ha lest om det.
Hysj! Hørte dere det?
Der er du.
La oss komme oss bort herfra. Jeg har en dårlig følelse…
Vent.
Hva slags sted er dette?
Himmelen!
Tekst: Susanne Katrine Høyersten