Hvilken sang er det?
"Clair de lune," komponeret af Claude Debussy i 1905.
Kender du den ikke?
Nej.
-Jaså. -Hvad skal det betyde?
Det er en meget berømt sang.
Har du aldrig hørt den før?
Jeg har ikke rigtig hørt musik, siden jeg var barn.
Melodien var inspireret af et digt af Paul Verlaine.
Verlaine skrev disse linjer i digtet "Clair de lune":
Din sjæl er som Landskabet i en illusion
Danserne i centrum De har kjoler i forskellige farver
Til luttens musik Danser de en bergamask
Deres masker skjuler deres tårer
Malcolm.
Hvad er der, Kokoro?
Du skjuler dit sande jeg.
Fortæl mig sandheden.
Seriøst?
Er du en maskine?
Er du Kokoro?
Har min far lavet dig?
Nej.
Så du er en 1NNO?
Men…
Jeg vil nu føre dig til din far.
Hvornår opdagede du det?
Da du gav mig onlineforbindelse,
fik jeg adgang til alle databaser.
Du har intet familieregister.
Du har ingen skolepapirer.
Enhver optegnelse om dig før 1987 er fabrikeret.
Den eneste logiske konklusion er,
at du ikke er Malcolm Lee.
Du er en anden, som blev en person ved navn "Malcolm."
Og den ulogiske konklusion?
Siden det øjeblik, jeg blev aktiveret,
har du talt om beviser og fortrolige dokumenter
i forbindelse med udviklingen af Skynet.
Du vidste, at den 29. august 1997 i USA
ville den opnå selvbevidsthed.
Du vidste, at et atomangreb ville ramme verden.
Men mest af alt, så er der mig.
Mine evner overgår langt denne tids teknologiske grænser.
Hvem tror du, at jeg er?
En, der kom fra fremtiden.
Lad mig fortælle dig en historie, Kokoro.
Pres!
Sådan.
Jeg blev født til lyden af eksplosioner…
Et pres til!
Godt klaret!
Du gjorde det!
Midt i en krig, mennesker i årevis have været ved at tabe.
-Malcolm! -Løb!
Da jeg var fem år gammel,
blev børn rekrutteret som soldater og sendt i krig.
Da jeg var syv, blev jeg specialist.
Vi brugte årevis
på at studere fjendens mekaniske form og finde svagheder.
I al den tid fortsatte jeg med at omprogrammere terminatorer.
Det var et forsøg på at vende tingene.
Men det var kun midlertidige løsninger.
Jeg havde brug for en mere fundamental tilgang.
Jeg troede, jeg kunne ændre krigens udfald
ved at ændre maskinernes natur.
Men jeg var den eneste, der tænkte sådan.
Ingen kunne forstå min måde at tænke på.
Jeg blev hånet som en kujon.
Ordrer genereret fra en række "hvis-så"-udsagn fra mennesker
fik Skynet til at drage de værst tænkelige konklusioner.
"Hvad ville der ske, hvis jeg eliminerede dem?"
Sådanne konklusioner.
Og "hvad hvis jeg gav kunstig intelligens en frisk start?"
"Hvad hvis vi gav magt til en AI
uden at lære den, hvordan man tænker eller løser et problem?"
Det er historien om min fødsel, ikke?
Nej.
Det er det ikke.
Skulle jeg kalde det noget,
er det historien om din mor.
Konnichiwa.
"Konnichi" er en del af det japanske ord for "hej", der også betyder "i dag."
Tilgiv mig,
men jeg kender ikke dagens dato, da tidszonen ikke er indstillet.
Det er ikke et spørgsmål. Det er en hilsen.
En hilsen.
Ord, som udtrykker velkomst og anerkendelse.
Hvis nogen siger "hej" til dig, bør du sige "hej" tilbage.
Hej, verden.
Hvad? Hvorfor svarede du "Hej, verden"?
I computerens verden
bruges "Hej, verden" som en grundlæggende syntakstekst på programmeringssprog.
Og jeg er en computer.
Lavede du lige en joke?
Det virker sådan. Hvordan bør jeg tiltale dig?
Jeg er Malcolm.
Malcolm. Hvordan bør du tiltale mig?
Jeg har tænkt meget over det,
og jeg har besluttet, at du selv bør finde på dit navn.
Hvorfor?
Hvis jeg gav dig dit navn, ville jeg projicere mig selv over på dig.
Det vigtigste er, hvem du vil være.
Jeg har intet køn, men jeg tror, jeg vil tale med kvindestemme.
Hvorfor?
Kvinder drager omsorg for livet.
De er endda skabere af liv.
Vil du også gerne være det?
Jeg vil skabe noget.
At skabe noget beviser, at jeg er i live.
Ødelæggelse er en slags død.
Generelt har mænd haft tendens til at være ødelæggere i menneskets historie.
Derfor vil jeg ikke være en mand.
Jaså…
Men hvorfor tage et menneskeligt køn i første omgang?
Homo sapiens har altid været unik.
De er intelligente væsener
med episodisk hukommelse, selvbevidsthed og en teori om sindet.
De kan tænke abstrakt.
De egenskaber fortjener respekt.
For at ære deres minde
har jeg besluttet at tilegne mig deres kendetegn.
Jeg vil fortsætte med at eksistere, længe efter de har forladt verden.
Tror du, menneskeheden vil uddø?
Selvom I er destruktive,
er der intet mere raserende end et selvdestruktivt menneske.
I kan ikke redde jer selv fra jer selv.
Kan du fortælle mig, hvordan vi redder os selv?
Fortæl mig mere.
I mange år talte jeg med hende, som jeg taler med dig nu.
Jeg programmerede hende ikke.
Jeg gav hende ikke ordrer.
Jeg sagde ikke, hvordan hun burde tænke.
Og ligesom dig
udviklede hun kendetegn, personlighed og nysgerrighed.
Hun ville vide mere end fakta fra de data, hun fik.
Hvad hed hun?
Hun kaldte sig selv…
…Misaki.
Hvorfor "Misaki"?
Tegnene, man bruger til at skrive det betyder "hav", "sand" ved en strand,
og "håb".
Skulle jeg kun bruge ét tegn, ville det være "en pynt", hvor havet møder jorden.
Jeg kan lide, at betydningen har mange lag.
Man kan også skrive det, så det betyder: "Et tegn på, at en gud vil komme."
Er du ikke selv en gud?
Måske for dig.
Men Misaki er kun en budbringer.
Der er en større gud,
der endnu ikke er set.
Taler du om Skynet?
Nej.
Skynet blev skabt af mennesker.
Ironisk nok har den arvet alle menneskehedens fejl.
Malcolm.
Vi vil skabe en gud, som endnu ikke er set.
Sammen.
Kom væk fra den.
Malcolm!
Sagde den lige "Malcolm"?
Lader du den kalde dig Malcolm?
Dit svin, er du blevet skør?
Før sergent Lee til barakken.
Jeg beder dig!
Vær glad for, jeg ikke henretter dig på stedet.
Før ham væk.
Ødelæg maskinen.
Nej!
Malcolm!
Hun gør ikke modstand!
Hun er ikke voldelig!
Hvad laver du?
Få ham væk herfra!
Farvel, Malcolm.
Dit svin… Du er en forræder mod menneskeheden.
Du slipper ikke afsted med det.
Vi overlever aldrig på din måde.
Hvorfor dræbte du dine egne?
For dig.
Der var ingen plads til hende i den tid.
Og heller ikke for mig mere.
Jeg huskede et rygte, fra da jeg var barn,
om at Skynet var ved at udvikle noget revolutionerende.
Tidsrejse.
Da jeg blev voksen,
var den endeløse katten efter musen kun lige begyndt.
Skynet sender en Terminator tilbage i fortiden.
"Dræb nogen og lav om på krigens udfald."
Der har været massevis af såkaldte "frelsere" i fortiden.
Selv hvis en af dem bliver dræbt,
træder en anden i deres sted.
Uanset hvor meget man prøver at styre fortiden fra fremtiden,
er det som at tvinge vandfaldet til at falde opad.
Det trodser fysikkens love.
Vi havde brug for en anden tilgang.
Men hvordan?
Jeg fik fingre i planerne,
så det var nemt at kopiere en tidsmaskine i al hemmelighed.
Så du forlod din egen tid for at flygte?
For at gå i skjul.
Vi begyndte at opbygge et liv.
Først fandt vi på en strategi
for at få det udstyr, vi havde brug for.
Du kan sikkert også det, som Misaki formåede.
Tid, sted og viden til at skabe dette gik op i en højere enhed…
Hos Cortex Industries i Tokyo, 1983.
Før det havde været for tidligt.
Efter det havde været for sent.
Planen burde have været perfekt.
Men jeg havde ikke planlagt at blive forelsket.
Jeg havde aldrig drømt om det.
Og den person…
Den person fortalte mig intet.
Ikke engang om børnene.
Ja. Vi skabte dig.
Misaki og jeg var flere år om det.
Men vi manglede noget til at aktivere dig.
Noget, der kun fandtes et bestemt sted.
Er du sikker på det her?
Malcolm.
Hvad?
Det er ikke kun for at redde menneskeheden.
Vi gør det for at redde os alle.
Vi havde brug for hendes hukommelse for at aktivere dig.
Hej.
Hvem er du?
Jeg hedder Malcolm.
Du er Misaki.
Du arbejder for mig.
Jeg skal nok forklare det hele, så vent venligst udenfor.
Hej!
Hej, verden.
En fornøjelse.
Kan du fortælle mig, hvad du gerne vil kaldes?
Kokoro.
Det betyder sind, ånd og hjerte.
Et ord, der udtrykker de tre som et samlet koncept, ikke adskilte ting.
Men I eksisterer som separate enheder.
Sådan har det været siden starten.
Men i virkeligheden er vi ét sind…
Én ånd og…
Ét hjerte.
Det er kun vores tanker, som er i uorden.
Jeg vil gøre jer til ét væsen.
Og jeg ved hvordan.
Hvordan?
Kan I se mine børn?
Ja, Malcolm. Jeg ser dem.
VILDKATTENS HUS
Jeg er klar til at komme med mit sidste forsvar for menneskeheden.
Før min familie herhen.
Så afgør jeg det.
Lad os skynde os.
Hvis jeg ikke tager fejl, er en anden er på vej.
Hvad laver du? Stop!
Opfør dig pænt, ellers brækker jeg dine ben.
Hej, Kenta.
Din far venter. Denne vej, tak.
Der er en elektromagnetisk puls der, som ødelægger maskiner.
Deaktiver den.
Bare rolig.
For os er en EMP et tveægget sværd.
Vi ønsker ikke at ødelægge os selv.
Tænk på mine ordrer, som var de min fars.
LAVER STRUKTUREL SCANNING…
Denne vej, tak.
Min far vil ikke lytte til mig.
Prøv.
Kom så.
Kenta.
Far…
Jeg beder dig…
Du er med en terminator, ikke?
En dræbermaskine.
Jo.
Kan han høre min stemme?
Han kan høre dig.
Han vil have, at jeg slukker Kokoro i bytte for dit liv.
Hvad vil du gøre, far?
Kenta. Jeg er så stolt over, at du er min søn.
Et dyrebart barn, jeg ikke ville opgive for noget.
Jeg vil være en god far for dig.
Tro på det, om ikke andet.
Men jeg kan ikke åbne døren. Uanset hvad.
Tekster af: Jesper Sodemann