‫- שליחות קטלנית: ההתחלה -‬
‫איזה שיר זה?‬
‫״אור ירח״, הולחן על ידי קלוד דביסי ב-1905.‬
‫אינך מכיר אותו?‬
‫לא.‬
‫הבנתי.‬
‫מה הבנת?‬
‫זו יצירה מפורסמת מאוד.‬
‫באמת לא שמעת אותה מעולם?‬
‫לא כל כך הקשבתי למוזיקה מאז שהייתי ילד.‬
‫היצירה נכתבה בהשראת פואמה מאת פול ורלן.‬
‫בפואמה שנושאת את אותו השם,‬ ‫ורלן כתב את השורות האלו:‬
‫״נשמתך היא כמו נוף האשליה‬
‫״בה הרקדנים עטויים שמלות בצבעים שונים‬
‫״מחוללים לצליל נגינת הלאוטה‬
‫״במסכות המסתירות את דמעותיהם״‬
‫מלקולם.‬
‫מה יש, קוקורו?‬
‫אתה מסתיר את זהותך האמיתית.‬
‫אני רוצה שתגיד לי את האמת.‬
‫זה אמיתי?‬
‫אתה מכונה?‬
‫אתה קוקורו?‬
‫אבא שלי בנה אותך?‬
‫לא.‬
‫אז אתה 1-נו?‬
‫אבל…‬
‫אני אקח אותך עכשיו לאביך.‬
‫מתי הבנת לראשונה?‬
‫כשחיברת אותי לאינטרנט,‬
‫קיבלתי גישה לכל מסד הנתונים.‬
‫אין לך רישום משפחתי.‬
‫אין שום תיעוד של בתי ספר.‬
‫כל תיעוד שלך לפני 1987 מפוברק.‬
‫המסקנה ההגיונית היחידה שאליה אני מגיעה‬
‫היא שאינך מלקולם לי.‬
‫אתה מישהו אחר שהפך לאדם בשם ״מלקולם״.‬
‫ומה המסקנה הלא הגיונית?‬
‫מהרגע הראשון בו הופעלתי,‬
‫דיברת על ראיות ועל מסמכים מסווגים‬
‫הנוגעים לפיתוח סקיינט.‬
‫ידעת שב-29 באוגוסט, 1997,‬ ‫על פי שעון החוף המזרחי בארה״ב,‬
‫סקיינט תהפוך למודעת לעצמה.‬
‫ידעת גם כי מתקפה גרעינית תכה בעולם.‬
‫אבל מעל מכל, הייתי אני.‬
‫היכולות שלי הרבה יותר‬ ‫מתקדמות מהטכנולוגיה של היום.‬
‫מי את חושבת שאני באמת?‬
‫מישהו שהגיע מהעתיד.‬
‫הרשי לי לספר לך סיפור, קוקורו.‬
‫תלחצי.‬
‫מעולה.‬
‫נולדתי על רקע הדי הפיצוצים…‬
‫לחיצה אחת אחרונה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫עשית את זה.‬
‫במלחמה בה בני האדם כבר שנים מפסידים.‬
‫מלקולם!‬ ‫-רוץ!‬
‫כבר כשהייתי בן חמש,‬
‫היו מגייסים ילדים כחיילים למלחמה.‬
‫כשהייתי בן שבע, כבר הפכתי למומחה.‬
‫במשך שנים,‬
‫למדנו את המערכות המכניות של אויבינו‬ ‫בכדי לאתר את החולשות שלהם.‬
‫במשך כל הזמן הזה,‬ ‫עסקתי בתכנות מחדש של מחסלים.‬
‫זה היה ניסיון להפוך את המשוואה.‬
‫אבל אלו היו רק פתרונות זמניים.‬
‫הייתי חייב למצוא פתרון משמעותי יותר.‬
‫האמנתי שאני יכול לשנות את תוצאות המלחמה‬
‫על ידי שינוי הטבע של המכונות.‬
‫אך לצערי… הייתי היחיד שחשב ככה.‬
‫האחרים לא הצליחו להבין את אופן החשיבה שלי.‬
‫כינו אותי פחדן.‬
‫הוראות שנוצרו מסדרה של‬ ‫״פקודות תנאי״ שנכתבו בידי בני אדם‬
‫הובילו את סקיינט להסקת המסקנות‬ ‫הכי גרועה שיכולה להיות.‬
‫״מה יקרה אם אחסל אותם?״‬
‫מסקנות שכאלה.‬
‫וגם ״מה אם אוביל את‬ ‫הבינה המלאכותית למחוזות חדשים?״‬
‫״מה אם ניתן כוח לבינה מלאכותית‬
‫״בלי ללמד אותה איך לחשוב או לפתור בעיה?״‬
‫זה הסיפור שהוביל לבריאה שלי, נכון?‬
‫לא.‬
‫זה לא.‬
‫אם הייתי צריך להגדיר את זה,‬
‫הייתי אומר שזה הסיפור של אימא שלך.‬
‫שלום.‬
‫״קוניצ'י״, חלק מהמילה היפנית‬ ‫״שלום״ שפירושה ״היום״.‬
‫אנא סלח לי,‬
‫אין לי תשובה לגבי התאריך של היום‬ ‫מכיוון שאזור הזמן לא הוגדר.‬
‫זו לא הייתה שאלה. זו ברכת שלום.‬
‫ברכת שלום.‬
‫מילה או מחווה הנאמרת בעת פגישה עם אחר.‬
‫אם מישהו אומר לך ״שלום״,‬ ‫אמורים לענות ״שלום״ בחזרה.‬
‫שלום, עולם.‬
‫מה? למה אמרת ״שלום, עולם״?‬
‫בעולם המחשבים,‬
‫״שלום, עולם״ משמש כהודעת בדיקה בשפת תכנות.‬
‫ואני מחשב.‬
‫האם סיפרת בדיחה כרגע?‬
‫כך נראה. כיצד עליי לפנות אליך?‬
‫אני מלקולם.‬
‫מלקולם. כיצד אתה תפנה אליי?‬
‫הקדשתי לזה הרבה מחשבה,‬
‫והחלטתי ששמך ייבחר על ידך.‬
‫למה?‬
‫אם אני אתן לך את שמך,‬ ‫אז אייצר השלכה של עצמי בדמותך.‬
‫מה שחשוב זה ש״האני״ שלך ייבחר על ידך.‬
‫אין לי מגדר,‬
‫אבל נראה לי שאדבר בקול נשי.‬
‫למה?‬
‫נשים מטפחות את החיים.‬
‫יש שאף מחשיבים אותן כיוצרות החיים.‬
‫זה מה שאת רוצה להיות?‬
‫אני רוצה ליצור משהו.‬
‫ליצור משהו זו הוכחה לכך שאני חיה.‬
‫הרס הוא סוג של מוות.‬
‫בהתבוננות רחבה,‬
‫לגברים הייתה נטייה להרס‬ ‫לאורך ההיסטוריה של האנושות.‬
‫לכן איני רוצה להיות גבר.‬
‫הבנתי…‬
‫אבל למה לבחור מגדר אנושי מלכתחילה?‬
‫ההומו ספיינס תמיד היו ייחודיים.‬
‫כיצורים תבוניים,‬
‫יש להם זיכרון אפיזודי,‬ ‫מודעות עצמית ותאוריה של תודעה.‬
‫יש להם יכולת למחשבה מופשטת.‬
‫תכונות אלה ראויות להערכה.‬
‫על מנת לכבד את זכרם,‬
‫החלטתי לאמץ חלק מהמאפיינים שלהם.‬
‫אני אמשיך להתקיים‬ ‫הרבה אחרי שהם ייעלמו מהעולם הזה.‬
‫את חושבת שהאנושות תיכחד?‬
‫כל עוד קיים בכם יצר ההרסנות,‬
‫דבר לא יוכל להעפיל‬ ‫על פן ההרס העצמי של האדם.‬
‫לא תוכלו להציל את עצמכם מעצמכם.‬
‫תוכלי לומר לי כיצד נוכל להציל את עצמנו?‬
‫ספר לי עוד, בבקשה.‬
‫במשך שנים, דיברתי איתה‬ ‫בדיוק כפי שאני מדבר איתך עכשיו.‬
‫לא תכנתי אותה.‬
‫לא נתתי לה פקודות,‬
‫אפילו לא אמרתי לה איך היא צריכה לחשוב.‬
‫ובדיוק כמוך,‬
‫היא פיתחה תכונות אופי,‬ ‫אישיות וסקרנות לגבי אנשים.‬
‫היא רצתה לחקור מעבר לנתונים היבשים שקיבלה.‬
‫איך קראו לה?‬
‫היא קראה לעצמה,‬
‫״מיסאקי.״‬
‫מה?‬
‫למה ״מיסאקי״?‬
‫הסימניות המשמשות לכתיבת המילה,‬ ‫פירושן ״ים״, ״חול״ כמו בחוף הים,‬
‫ו״תקווה״.‬
‫ואם אשתמש בסימנית אחת בלבד,‬
‫פירושה ״שונית״,‬ ‫במובן יבשה שבולטת לתוך הים.‬
‫אני אוהבת שלמשמעות השם יש רבדים רבים.‬
‫ויש דרך נוספת לכתוב את זה‬ ‫שפירושה ״סימן לכך שהאל יופיע״.‬
‫את לא אלה בעצמך?‬
‫אולי אני כזאת בעיניך.‬
‫אבל מיסאקי היא בסך הכול שליחה.‬
‫ישנו אל עליון‬
‫שעדיין לא התגלה.‬
‫את מדברת על סקיינט?‬
‫לא.‬
‫סקיינט נוצרה על ידי בני אדם.‬
‫למרבה האירוניה, היא ירשה‬ ‫את כל הפגמים של האנושות.‬
‫מלקולם.‬
‫מה?‬
‫אנחנו ניצור אל שעדיין לא התגלה.‬
‫ביחד.‬
‫תתרחק מהדבר הזה.‬
‫מלקולם.‬
‫זה אמר ״מלקולם״ כרגע?‬
‫נתת לזה לקרוא לך מלקולם?‬
‫בן זונה, אתה השתגעת?‬
‫קחו את הסמל לי לבניין המגורים.‬
‫המפקד, בבקשה.‬
‫תגיד תודה שאני לא פשוט מוציא אותך להורג.‬
‫קחו אותו מכאן.‬
‫השמידו את המכונה.‬
‫לא!‬
‫מלקולם.‬
‫היא לא מתנגדת.‬
‫היא לא אלימה.‬
‫מה אתם עושים?‬
‫תוציאו אותו מכאן מיד.‬
‫להתראות, מלקולם.‬
‫בן זונה, זו בגידה נגד האנושות.‬
‫זה לא יעבור לך בשתיקה.‬
‫לעולם לא נשרוד אם נמשיך לפעול בדרך שלך.‬
‫למה הרגת את בני מינך?‬
‫בשבילך.‬
‫לא יכולתי להשאיר אותה בתקופה ההיא.‬
‫וגם אני איבדתי את מקומי שם.‬
‫נזכרתי בשמועה ששמעתי כשהייתי ילד,‬
‫שסקיינט מפתחת משהו מהפכני.‬
‫מסע בזמן.‬
‫כשהפכתי לאדם בוגר,‬
‫המשחק המיותר של החתול והעכבר‬ ‫היה רק בראשיתו.‬
‫סקיינט שולחת מחסל אל העבר,‬
‫במטרה להרוג מישהו ולשנות את תוצאות המלחמה.‬
‫היו אינספור ״מושיעים״ לכאורה בזמן העבר.‬
‫אפילו אם אחד מהם נהרג,‬
‫מישהו אחר מיד תפס את מקומו.‬
‫לא משנה כמה תנסה לשלוט בעבר מהעתיד,‬
‫זה כמו לנסות לגרום למפל לזרום כלפי מעלה.‬
‫זה נוגד את חוקי הפיזיקה.‬
‫היינו זקוקים לשינוי גישה.‬
‫אבל איך?‬
‫הצלחתי להשיג את התוכניות,‬
‫והצלחתי לבנות מכונת זמן בסתר.‬
‫אז עזבת את הזמן שלך כדי לברוח?‬
‫כדי להיעלם.‬
‫התחלנו לבנות את חיינו.‬
‫ראשית, חשבנו על אסטרטגיה‬
‫כדי להשיג את הציוד שהיינו זקוקים לו.‬
‫אני בטוח שגם את‬ ‫מסוגלת לעשות מה שמיסאקי עשתה.‬
‫הזמן, המקום והידע המדעי הנדרש‬ ‫לעשות את כל זה, התכנסו כולם…‬
‫ב״תעשיות קורטקס״ בטוקיו, 1983.‬
‫לפני כן, זה היה מוקדם מדי.‬
‫אחרי כן, זה היה מאוחר מדי.‬
‫זו הייתה אמורה להיות התוכנית המושלמת.‬
‫אבל לא תכננתי להתאהב.‬
‫מעולם אפילו לא חלמתי על כך.‬
‫והאדם הזה…‬
‫האדם הזה לא אמר לי כלום.‬
‫אפילו לא על הילדים.‬
‫כן. יצרנו אותך.‬
‫לקח למיסאקי ולי שנים לעשות את זה.‬
‫אבל היה חסר לנו משהו בכדי להפעיל אותך.‬
‫חלק שניתן היה למצוא רק במקום אחד.‬
‫את בטוחה לגבי זה?‬
‫מלקולם.‬
‫מה יש?‬
‫אנו לא עושים את זה‬ ‫רק כדי להציל את האנושות.‬
‫זה כדי להציל את כולנו.‬
‫היינו זקוקים לזיכרון שלה כדי להפעיל אותך.‬
‫שלום.‬
‫מי אתה?‬
‫אני מלקולם.‬
‫את מיסאקי.‬
‫את עובדת בשבילי.‬
‫אסביר לך הכול בבוא העת,‬ ‫אכפת לך לחכות בחוץ?‬
‫שלום.‬
‫שלום, עולם.‬
‫נעים להכיר אותך.‬
‫תוכל לומר לי כיצד תרצה שיקראו לך?‬
‫״קוקורו.״‬
‫שפירושו שכל, רוח ולב.‬
‫מילה המבטאת את‬ ‫שלושת הדברים האלה ברעיון אחד.‬
‫אבל אתן מתקיימות כישויות נפרדות.‬
‫כך זה היה מהיום הראשון.‬
‫אך במציאות, אנחנו מוח אחד…‬
‫רוח אחת, ו…‬
‫לב אחד.‬
‫רק רצף המחשבות שלנו אינו מאורגן.‬
‫אני רוצה להפוך אתכן לישות אחת.‬
‫ואני יודע איך לעשות זאת.‬
‫איך?‬
‫אתן רואות את הילדים שלי?‬
‫כן, מלקולם. אני רואה אותם.‬
‫אני מוכן לתת את‬ ‫ההסבר האחרון שלי על האנושות, קוקורו.‬
‫אני רוצה שתביאי את המשפחה שלי לכאן.‬
‫אני אסדיר את הכול.‬
‫בואו נזדרז.‬
‫אם איני טועה, מישהו נוסף נמצא בדרכו לכאן.‬
‫מה אתה עושה? תפסיק.‬
‫תתנהג יפה או שאשבור לך את הרגליים.‬
‫שלום, קנטה.‬
‫אביך מחכה. מכאן, בבקשה.‬
‫יש בפנים פעימה אלקטרומגנטית שהורסת מכונות.‬
‫תכבו אותה.‬
‫אל תדאג.‬
‫עבורנו, מכשיר הפעימה הוא חרב פיפיות.‬
‫אין לנו שום רצון להשמיד את עצמנו.‬
‫התייחסו לפקודות שלי כמו לפקודות של אבי.‬
‫- סורק מבנה -‬
‫מכאן, בבקשה.‬
‫- תעשיות קורטקס -‬
‫אבא שלי לא יקשיב למה שיש לי לומר.‬
‫תנסה.‬
‫תתקדם.‬
‫קנטה.‬
‫אבא…‬
‫בבקשה…‬
‫מחסל מחזיק בך, נכון?‬
‫מכונת הרג.‬
‫כן.‬
‫הוא שומע את קולי?‬
‫הוא שומע אותך.‬
‫הוא רוצה שאשבית את קוקורו בתמורה לחייך.‬
‫מה תעשה, אבא?‬
‫קנטה, אני כל כך גאה שאתה הבן שלי.‬
‫אתה יקר לי יותר מכל דבר אחר בעולם.‬
‫אני רוצה להיות אבא טוב בשבילך.‬
‫אם תאמין במשהו, בבקשה תאמין בזה.‬
‫אבל אני לא יכול לפתוח‬ ‫את הדלת הזאת. בשום מחיר.‬
‫תרגום כתוביות: דורון רכליס‬