Vilket stycke?
"Clair de lune", komponerat av Claude Debussy 1905.
-Känner du inte till det? -Nej.
-Jag förstår. -Vad menar du?
Det är ett berömt stycke. Har du verkligen aldrig hört det förr?
Jag har inte lyssnat på musik sedan jag var barn.
Melodin är inspirerad av en av Paul Verlaines dikter.
Verlaine inkluderade dessa rader i dikten med samma namn:
Din själ är ett utsökt landskap
Som masker och bergamasker förtrollar
Spelande luta och dansande
Nästan sorgsna Under sina bisarra förklädnader
Malcolm.
Vad är det, Kokoro?
Du döljer ditt sanna jag.
Jag vill att du berättar sanningen.
Är det här på riktigt? Är du en maskin?
Är du Kokoro?
Skapade min pappa dig?
Nej.
Så du är en 1NNO? Men…
Jag ska ta dig till din far.
När märkte du det?
När du kopplade upp mig
fick jag tillgång till samtliga databaser.
Du har inget familjeregister. Du har inga skolbetyg.
Alla uppgifter om dig från före 1987 är förfalskade.
Den enda logiska slutsatsen jag kan dra är att du inte är Malcolm Lee.
Du är någon annan som antagit rollen av "Malcolm".
Och den ologiska slutsatsen?
Sen jag aktiverades har du talat om bevis och sekretessbelagda dokument
rörande Skynets skapande.
Du visste att den 29 augusti 1997, amerikansk östkusttid,
skulle Skynet bli självmedvetet.
Samt att världen skulle kärnvapenbombas.
Men främst var det jag själv.
Min förmåga vida överstiger den här tidens tekniska begränsningar.
Vem tror du att mitt sanna jag är?
Någon från framtiden.
Låt mig berätta en historia för dig, Kokoro.
Krysta!
Så ja!
Jag föddes bland ljudet av explosioner…
En gång till!
Bra jobbat!
Du klarade det!
…i ett krig människan hållit på att förlora i åratal.
Malcolm!
När jag var fem år gammal
rekryterades barn som soldater och skickades ut i krig.
När jag var sju blev jag specialist.
Vi tillbringade flera år
med att studera fiendens konstruktion och hitta svagheterna.
Jag programmerade ständigt om terminatorer
i ett försök att vända krigslyckan.
Men det var bara en tillfällig lösning.
Jag behövde en mer slutgiltig lösning.
Jag trodde att jag kunde förändra krigets utgång
genom att förändra maskinernas natur.
Men…
Ingen delade mitt synsätt.
Ingen förstod hur jag tänkte.
Jag hånades som en ynkrygg.
Order genererade av en rad "om-då"-påståenden skapade av människor
fick Skynet att dra de värsta möjliga slutsatserna.
"Vad skulle hända om jag eliminerade de slutsatserna?"
"Tänk om jag gav artificiell intelligens ett oskrivet blad?"
"Tänk om vi gav makt till AI
utan att säga åt den hur den ska tänka eller lösa problem?"
Är det berättelsen om hur jag kom till?
Nej.
Det är det inte.
Om jag skulle kalla det nåt skulle det vara berättelsen om din mor.
Konnichiwa.
"Konnichi" är del av det japanska ordet för "hej" och betyder "idag".
Ursäkta mig
men jag vet inte dagens datum då tidszonen inte har konfigurerats.
Det var ingen fråga, utan en hälsning.
En hälsning: ett ord eller en gest som uttrycker välkomnande och erkännande.
Om någon säger "hej" till dig bör du säga "hej" tillbaka.
Hej, världen.
Varför svarade du "Hej, världen"?
I datorernas värld använder programmeringsspråk
"Hej, världen" som grundläggande textsträng.
-Och jag är en dator. -Skämtade du precis?
Det verkar så. Hur vill du att jag ska tilltala dig?
-Jag heter Malcolm. -Malcolm. Hur vill du tilltala mig?
Det har jag funderat länge på.
Jag bestämde att du bör välja ett eget namn.
Varför det?
Om jag valde ditt namn skulle jag projicera mig själv på dig.
Det viktiga är vem du vill vara.
Jag har inget kön men jag tror att jag väljer en kvinnlig röst.
Varför det?
Kvinnor vårdar livet. Vissa anser dem rent av vara livets skapare.
Är det vad du vill bli?
Jag vill skapa något. Att skapa något visar att jag lever.
Förstörelse är en form av död.
Män har i allmänhet haft en tendens att förstöra.
-Därför vill jag inte vara man. -Jag förstår…
Men varför ens ta ett mänskligt kön?
Homo sapiens har alltid varit unika.
Intelligenta väsen med episodiskt minne, självmedvetenhet och inlevelseförmåga.
De kan tänka abstrakt. Det är respektabla egenskaper.
För att hedra deras minne
har jag valt att anamma några av deras drag.
Jag kommer att leva kvar långt efter att de har lämnat denna värld.
Tror du att människan kommer att dö ut?
Ni må vara destruktiva
men det finns inget som är lika självdestruktivt som människor.
Ni kan inte rädda er från er själva.
Kan du säga mig hur vi kan rädda oss själva?
Var god och berätta mer.
I åratal pratade jag med henne precis som jag gör med dig nu.
Jag programmerade henne inte, jag gav henne inga order
och antydde inte heller hur hon borde tänka.
Och precis som dig utvecklade hon karaktärsdrag, en personlighet
och en nyfikenhet på människor.
Hon ville veta mer än de fakta som hon hittade i de data hon fick.
Vad hette hon?
Hon gav sig själv namnet "Misaki".
Varför "Misaki"?
Tecknen man skriver namnet med betyder "hav", "sand" och "hopp".
Och skriver man det med ett tecken betyder det "udde".
Jag gillar att det betyder så många saker.
Ett annat sätt att skriva det betyder "ett tecken att gud ska uppenbara sig".
Är du inte själv en gud?
Jag kanske är det för dig.
Men Misaki är bara ett sändebud.
Det finns en högre gud som ännu inte setts.
Menar du Skynet?
Nej.
Skynet skapades av människor.
Ironiskt nog har Skynet ärvt alla mänsklighetens brister.
Malcolm.
Vi ska skapa en gud som ännu inte skådats.
Tillsammans.
Bort från den där saken.
Malcolm.
Sa den precis "Malcolm"? Låter du den kalla dig Malcolm?
Är du helt från vettet?
Eskortera honom till barackerna!
Befälhavare, snälla!
Var glad att jag inte avrättar dig här och nu.
För bort honom och förstör maskinen.
Nej!
Malcolm!
Hon gör inte motstånd och är inte våldsam!
Vad sysslar ni med? För bort honom omedelbart!
Adjö, Malcolm.
Ditt as, du har förrått mänskligheten.
Du kommer inte undan med det här!
På ditt sätt kommer vi aldrig att överleva.
Varför dödade du dina egna?
För din skull.
Det fanns ingen plats för henne i den tiden.
Och även jag förlorade min plats.
Jag mindes ett rykte jag hört som barn.
Att Skynet höll på att utveckla något revolutionerande.
Tidsresande.
När jag blivit vuxen
hade denna meningslösa katt-och-råtta-lek nyss börjat.
Skynet skickar en terminator till det förflutna.
"Döda någon och ändra krigets utgång."
Det har funnits dussintals "frälsare" i det förflutna.
Om en av dem dödas tar en annan dess plats.
Hur mycket framtiden än försöker styra det förflutna
är det som att försöka få ett vattenfall att strömma uppåt.
Det går emot fysikens lagar.
Vi behövde en ny strategi.
Men hur?
Jag lyckades komma över ritningarna
så det var enkelt att i hemlighet bygga en likadan tidsmaskin.
Så ni lämnade er egen tid för att fly?
För att gömma oss.
Vi började bygga ett nytt liv.
Först gjorde vi upp en plan för att skaffa utrustningen vi behövde.
Jag är säker på att du också kan göra det Misaki lyckades med.
Tiden, platsen och kunskapen att göra allt detta möttes…
På Cortex Industries i Tokyo, år 1983.
Innan dess hade varit för tidigt. Senare hade varit för sent.
Planen var perfekt.
Men jag räknade inte med att jag skulle bli förälskad.
Det hade jag inte ens drömt om.
Och den personen…
Den personen berättade ingenting. Inte ens om barnen.
Ja, vi skapade dig.
Det tog mig och Misaki åratal.
Men vi saknade något som behövdes för att aktivera dig.
Något som bara fanns på en viss plats.
Är du helt säker?
-Malcolm. -Vad är det?
Vi gör det inte bara för mänskligheten.
Vi gör det för att rädda oss alla.
Vi behövde hennes minne för att aktivera dig.
Hej.
Vem är du?
Jag heter Malcolm.
Ditt namn är Misaki. Du arbetar för mig.
Jag förklarar allting sen. Skulle du vilja vänta utanför?
Hej!
Hej, världen.
Trevligt att träffas.
Vad vill du att jag ska kalla dig?
”Kokoro.”
Det betyder sinne, ande och själ.
Ett ord som uttrycker de tre sakerna som ett enda koncept snarare än separat.
Men ni existerar som separata väsen. Så har det alltid varit.
Men egentligen delar vi samma sinne…
Samma ande, och…
Samma själ.
Endast ordningen på tankarna är i oreda.
Jag vill göra er till ett enda väsen. Och jag vet hur vi kan lyckas.
Hur?
Ser ni mina barn?
Ja, Malcolm. Jag ser dem.
Jag är redo att ge min förklaring av mänskligheten, Kokoro.
Jag vill att du för hit min familj. Jag ska lösa det här.
Vi får skynda oss.
Om jag inte misstar mig är någon annan på väg.
Vad gör du? Sluta!
Uppför dig, annars bryter jag dina ben.
Hej, Kenta.
Din far väntar. Den här vägen.
Där är en elektromagnetisk puls där inne som förstör maskiner.
Stäng av den.
Oroa dig inte.
För oss är EMP ett tveeggat svärd.
Vi önskar inte att förgöra oss själva.
Se mina order som om de vore min pappas.
SKANNAR BYGGNADEN…
Den här vägen.
-Pappa kommer inte att lyssna på mig. -Gör ett försök.
Gå.
Kenta.
Pappa…
Snälla…
Du har en terminator med dig, eller hur? En mördarmaskin.
Ja.
Kan han höra mig?
Han hör dig.
Han vill att jag ska stänga av Kokoro i utbyte mot ditt liv.
Vad tänker du göra, pappa?
Kenta, jag är så stolt att ha dig som son.
Jag skulle inte byta bort dig för allt i världen.
Jag vill vara en bra pappa för dig, tro mig åtminstone när jag säger det.
Men jag kan inte öppna dörren. Inte till något pris.
Undertexter: Rasmus Edlund