- Leyla Taylanová. Jste to vy? - Ano, to jsem já.
Potřebuju váš podpis.
- Hezký den. - Hezký den.
Leylo. Musíme si promluvit.
DÍKY, DALŠÍ
#SVATEBNÍZVONY
Proč jsi mi to neřekl?
- Nechtěl jsem zkazit večer. - Ale lhal jsi mi, Ceme.
Postaral jsem se o to, Leylo. Neoklamal jsem tě.
Oklamal jsi spravedlnost. To nestačí?
Zakryl jsi trestný čin.
Byl hodně opilý.
Odešel z domu na malou chvilku. Pak se vrátil.
Taky mu prodloužili trest. Takže byl potrestaný.
Takhle to zní jednoduše, co?
Ale tak to není.
Vidím, že to nemyslíš zle.
- A děkuju ti. - Tak dobře, Leylo. V čem je teda problém?
Něco jsi mi zatajil.
Z nějakýho důvodu.
Ano, zatajil.
Protože chci, aby nám zmizel ze života.
Nám oběma.
Ani Ömer, ani Nil. Nechci, aby nás otravoval kdokoli.
Ceme, to chci určitě taky, ale takhle…
Jsem šťastný.
Jsem poprvé v životě opravdu šťastný.
A nechci to mít zkažený.
Nechci, aby se kdokoli nebo cokoli dostalo mezi nás.
Prosím.
Věř mi, prosím.
Hele, nemusíš nic říkat. Prostě mi věř.
Pořád si ale myslím, že toho možná skrýváš víc.
Takže mi něco tajíš.
Že jo, Ceme?
Očividně jo.
Řekni mi to, prosím, Ceme.
Nechci, aby mezi náma byly tajnosti.
Nevím, jestli je správná chvíle.
Ceme, prosím. Já tě prosím.
Chci to vědět.
Dobře.
Představoval jsem si to úplně jinak.
Leylo.
V mém životě není nic důležitějšího než ty.
Znáš moje úmysly.
Chci si tě vzít.
Chci, abys byla moje žena, abys byla mým domovem.
Vidím, že jsi vyděšená.
Takže tě nebudu do ničeho nutit.
Můžeš si ho nasadit, až budeš chtít.
A už ho nikdy nesundáš.
ESRA: ZPRÁVA SMAZÁNA
NEBOJ, JSEM OK, CHCI SI PROMLUVIT.
- Esro, zlato? - Leylo.
Omlouvám se. Jsem u Cema. Asi jsem usnula. Jsi v pořádku?
Jen jsem si chtěla promluvit. Nemůžu spát. Mám nervy.
To ne! Dobře, hned přijdu.
Ne, nechoď. Je tady Funda.
Říkám, že přijdu, Esro. Jsem tam za 20 minut.
Ale ne.
- Promiň, vzbudila jsem tě? - Ne, to je v pohodě.
Co se stalo?
Mluvila jsem s Esrou.
Plakala. Zněla hrozně. Myslím, že mě potřebuje.
Jdeš tam v tuhle dobu?
Ano.
No, Ceme Murathane.
Jestli mě chceš, musíš mě brát se vším všudy.
- Pomoc. - Jsem tady.
Aha! Přivezl tě Cem?
Ano. Chtěla jsem jet sama, ale…
Jak se má Esra?
Dvakrát uklidila celý dům. Vysmýčila všechny kouty a skuliny.
Třikrát vykoupala Doruka.
A teď je v kuchyni.
Esro. Drahoušku.
Leylo.
Jsi v pořádku?
Cítím se hrozně.
To nic, zlatíčko.
To nic. Já vím.
Já vím. To nic, zlatíčko.
Udělala jsem skvělý věci.
Tohle se moc povedlo. Podívej.
Ochutnej to.
Ochutnej. Zkus to. Vidíš?
Ty taky, Fundo. Prosím.
- Jaký to je? Skvělý, ne? - Je to vynikající.
- Dala jsi tam sůl? - M-mm.
- Je to mňamka. - Skvělý.
Nechce mě vyslechnout.
Nevolá mi zpátky.
Je tvrdohlavej jak mezek.
Neboj, ráno si s ním promluvím.
A tohle všechno se děje kvůli zombiemu.
Merkur, planeta komunikace, je teď v retrográdním stavu.
A spolu s Uranem…
Seru na tvůj Merkur a Uran, Fundo!
Ale takový neúplný vztahy,
nedokončený věci, milostný vztahy, který náhle skončily,
se najednou vrátí, aby se dokončily.
Mimochodem, je to lahůdka.
Bylo to už pryč, ale…
Jasně, úplně pryč.
Nemluvili spolu ani tři minuty, Murate.
Panebože! A pak hned odešel.
Podle mě jde po ní. Rozhodně.
Udělal fakt dobrej tah.
„Od včerejška na tebe myslím.“
A naše holka? Rozesmátý smajlík.
„Moc jsi mi chyběla.“ Její odpověď? Tenhle smajlík.
Tím to nekončí. Pokračuje to.
„Ať se zase neztratíme.“ A protože to nestačí, smajlík „haha“.
Pokračuje to.
„Pojďme zajít tenhle týden na večeři.“
„Jenom ty a já.“ Jen oni dva!
- Murate… - „Jen oni.“
„Možná. Pak si o tom promluvíme.“ Já končím.
Neměl jsem ani páru, dokud mi Steve Jobs neotevřel oči.
Na těch zprávách nic není.
Nic v tom není. Odpálkovala ho.
Ale no tak!
Ani mu pořádně neodpověděla.
Říkala, že byla na cestě domů a stejně ti to chtěl říct.
Smály jsme se.
Kdyby byl tak skvělej,
nechala by ho kvůli tobě?
- Jo, zjevně toho lituje. - Sakra!
Nebuď směšnej. Už to protahujete dost dlouho.
Odnese to Doruk. Nechte toho.
Jste Murat a Esra, proboha. Vzpamatujte se!
Leylo, co tady děláš?
Kluku můj.
Co to je?
- Ty jo! - Sarpe!
- Cemovi Murathanovi se splnilo přání. - Leylo, to jako fakt?
- Proč ten prsten nemáš na prstě? - Aby se vyhnula závisti?
Ty nemáš co říkat.
Vím o tvojí poslední ostudě.
Pojď.
Murate, dej se do kupy a běž domů. Jo?
No tak, kluku. Odcházíme. No tak. Jdeme.
Běž.
Tady.
Leylo.
Dobře, já nejsem ten pravej,
ale Cem Murathan?
Je Cem fakt ten pravej?
Je všehoschopný. Sama jsi to viděla.
Ömere, prosím.
Nedělej další problémy, jo?
Už kvůli Buddymu.
Někdy ani devět let nestačí na to, někoho poznat.
Nejdříve věříte jeho slovům,
ale skutečné barvy uvidíte až na konci.
Vezmi si to. No tak.
Zmáčkni tlačítko. Zapni to.
Ömere, máme turnaj. Vyber si tým.
Svatba je obrovské rozhodnutí.
Ale Cem se toho nějak nebojí, i když už třikrát neuspěl.
Nebo je odvážnější než já.
Řekněme to tak.
Je to krásný prsten.
Nasaď si ho.
Ne, to nemůžu. Teď je to mnohem významnější.
Teď si ho můžu nasadit jenom při oficiálním obřadu.
Ale sedí ti? Zkoušela sis ho?
Je malý.
Ne, není malý.
Vidíš. Pasuje.
Ukaž.
Podíváme se.
Je nádherný.
Nebylo by moc hezké,
kdyby nás na pár dní navštívila, Reyhan?
Zlato, už tě nebudeme zdržovat. Necháme tě s tím.
Co je? Proč jsi tátu umlčela? Děje se něco?
Ne. Copak neznáš tátu? Chybíš mu jako vždycky.
Taky se mi po vás stýská.
Měli by už vymyslet teleportování.
Máma jde ve středu na malou operaci. Proto jsem to řekl.
- Mahire! - Cože?
Jakou operaci?
Zlato, vůbec o nic nejde.
- Víš, jak jsem loni spadla na lyžích. - Jo?
Koleno se ještě úplně nezahojilo. Jen to zkontrolují.
Aha, tak to já přijedu.
Mahire, vidíš, cos udělal?
Jsi příšernej.
Nic jsem neudělal.
Jestli nemá moc práce, může přijet. O nic nejde.
Tak jo. Žádný námitky. Přijedu.
Že se nestydíš!
Že se nestydíš.
Mám vás moc ráda. Líbám vás. Ahoj.
Hurá! Mám velkou radost.
LETENKA DO NEW YORKU – VYHLEDAT
LETENKY DO NEW YORKU EKONOMICKÁ – ZPÁTEČNÍ
CEM MURATHAN – VOLAT
Volaný účastník má právě jiný hovor. Počkejte prosím.
Počkat.
Buddíčku, zlato!
Chlapče milovanej.
Je mi to moc líto, ale bohužel půjdeš zase k tátovi, jo?
Promiň.
Haló, Ceme?
Zítra letím do New Yorku!
- Co se stalo? - Máma jde na operaci.
To je mi líto. Je to něco vážného?
Máma říkala, že ne,
ale táta říkal, že mám přijet.
Takže chci jet.
Jasně, měla bys jet.
Taky bych ráda jel, ale musím být teď v Dubaji.
Ne, to nemusíš.
Vrátím se za týden nebo tak.
Měj se, krásko.
Už za tebou jednu. Brzy tam budu.
Aha, ty jedeš sem?
Tak se uvidíme. Dobře.
Už jdu!
Ceme! Ach!
- Ahoj. Promiň, že ruším. - Dobrý den.
- Buddy! - Ahoj, kluku. Zdravím.
Buddy! Pojď dovnitř. Hodnej.
- Ano? - Bydlím nahoře. Ali Yöreoğlu.
Aha. Ano?
Vracím se z výletu…
Zabouchl jsem si. Nemám telefon.
Zkoušel jsem Erkana, ale není doma. Máš na něj číslo?
Mám číslo na Erkana.
Ale taky potřebuju pomoc.
Dobře.
Buď tam, prosím.
- Prosím. - Tak pojď.
Aha!
Ach! Hurá!
Jak ses tam ocitl?
- Neptej se. - Prosím, madam.
- Mockrát děkuju. - Žádný problém.
Ceme?
Ahoj.
Nezmohla jsem se ani na slovo.
A Ali. Měli byste ho vidět.
Prostě ztuhnul. Nemohl se vzpamatovat.
Jistě, hned se dovtípil, kdo Cem je.
A Cem si musel uvědomit, jakýho si bere cvoka.
No tak!
Naštval se Cem?
Myslím, že jo, ale nedal to najevo.
Jmenuje se váš nový dokument Cesta prstenu?
- Točíš dokumenty? - Ano.
Začínal jste menšími dokumenty
a pak jste to rozšířil, že?
Ano, děláme globální projekt pro OSN,
ale nevím, že jsem slavný.
Jo, jak to všechno víš?
Řekněme, že díky ohroženým karakalům.
Nechali jste zavřít důl na otcově pozemku.
- Kosovalı Enterprise? - Ano. To je naše.
Aha.
Měl mu to za zlé.
To mi povídej. Je to ale divný. Taková náhoda.
A co ten prsten?
Vzal si ho zpátky? Má na to právo.
Vzal si ho zpátky,
ale jenom aby ho nechal upravit.
To je tak snadný se mě vzdát, tati?
Je strašně rozmazlená.
Na něco se vás zeptám.
Ale řekněte mi pravdu.
Je dobře, že jsem přijela, co?
Chci slyšet pravdu.
Je dobře, že jsem přijela, ne? Moc jste mi chyběli.
Ty nám taky.
Pořád…
Jsi šťastná?
No, Cem je jiný.
Je pozorný.
Milující.
Citlivý.
- Říkalas, že je namyšlený. - Vůbec ne.
Teda aspoň ne vůči mně.
Uvědomila jsem si, že jsem byla vůči němu zaujatá.
Čím víc ho znám, tím víc mě překvapuje.
- Ale? - Nejsou žádná ale.
Postupem času o sobě zjišťujeme víc a víc.
Kdyby to bylo na něm, hned bychom se vzali,
ale já jsem mu řekla, že potřebuju čas.
Díváš se takhle často na hodinky i s Leylou?
Tvůj šéf tu pořád není.
Myslíš náš šéfkuchař.
To tys nám ho přivedl do života.
Držíš si všechny může okolo Leyly u sebe, abys ji mohl ovládat.
Neleze ti to pití do hlavy?
Proč jsi naštvanej?
Není to pravda?
Neřekl jsi mi, ať přijmu Ömera?
Pak jsi ho poslal pryč.
Ceme, dokonce jsi změnil i právníky, jen abys byl blíž k Leyle.
Ne všechny, samozřejmě.
Komplicku Beliz máš pořád po boku.
Dobře, chápu.
Zlobíš se na mě kvůli Leyle.
Ano.
Protože se úplně přestáváš ovládat.
Tohle je poprvé, co žárlíš na nějakou ženu v mém životě, Defne.
Vytvořili jsme to spolu, Ceme.
Jsem tvoje skutečná kamarádka.
A tak to vždycky bude. Na to nezapomínej.
Běž k baru, zlato. Já tam přijdu, jo?
- To je ale milé překvapení. - Vážně?
Kéž byste mi to řekli.
- Vítej, Ceme. - Díky. Ahoj.
Kolik sklenic se rozbilo v mém opilém srdci?
Nemůžu se utěšit, ať se snažím sebevíc.
Kolik sklenic…
- Kaj se, chlape. Uděláš to znovu? - Nedej bože. Nikdy.
Prostě se udám a půjdu do vězení.
- Vezmi mě s sebou, proboha. - Tuane!
- Udělej mu trochu reiki, prosím. - Ne, nechci nic dělat.
Co nám přinést kaktusový extrakt?
Víš, co udělám? Přinesu si kámen ze zahrady.
- Přísahám. - Gratuluju, člověče.
Povedlo se ti zlomit i jeho.
- Koukni na něj. Podívej. - Třese se mi ruka.
Cože? Jsem na řadě?
- Co se děje? - Co je?
- Aha! Esra. - Konečně!
- Díky bohu! - Přichází lék, náprava.
- Kéž ti Bůh dá, po čem tvé srdce touží. - Tenhle mi stačí.
- Ahoj. - Tohle musíš vidět.
Seděl jsem tam a četl synovi pohádku na dobrou noc.
Pohádku.
Ty a ten kretén jste konec tý pohádky doslova změnili.
Ne, nic se nezměnilo.
Nic se nestalo. Ty…
- Iskender… - Fuj!
Neříkej jeho jméno!
Zlato, věř mi, že se nemělo nic stát.
Je to vůbec možný? Ty…
Když jsem četl ty zprávy,
pochopil jsem, co to znamená dostat ránu mezi oči,
když ti mráz přeběhne po zádech…
když jsi do morku kosti otřesený.
Všechno jsem to pochopil.
- Dostat ránu do břicha? - Jo.
Zlatíčko, máš pravdu.
Kdybych měla čas tu pitomost vysvětlit…
Náš příběh měl šťastný konec, holka.
Vyrval jsem tě z jeho rukou.
Jsem ráda, žes mě vyrval.
Náš příběh je pořád krásný. Pořád má šťastný konec.
Přísahám na…
- Doruk! - Cože?
- Kde je Doruk? Můj syn! - Ne.
- Můj syn. - Doruk je u mámy s tátou.
Můžeme už jít domů? Prosím. No tak, prosím.
Nejsem blbej!
- Jistěže ne. - Ne.
- Ne, brácho. - Vůbec.
Jen proto, žes udělala něco tak strašně hloupýho…
To neznamená, že skončím svoje manželství.
A nebudu nenávidět svou ženu, kterou miluju víc než svůj život.
- Jdeme. - Ale…
Nemůžu se tam vrátit.
Protože tady
pořád hoří oheň.
- Hoří… - Už dost!
Nepřeháněj to. Přísahám, že jsem nic neudělala.
Mám toho až pocaď. Dost.
A moc mi chybíš.
Buď se vrátíš domů, nebo se vrátíš domů. A hotovo.
Já tě žeru.
To je ono! Tak to má bejt!
- Jsou zpátky! - Juchú!
Jsou zpátky.
Tak jdeme.
Zlato, nevolal jsem, kdybys odpočívala.
Mluvil jsem s mámou a popřál jí štěstí.
Zavolám ti ráno. Posílám ti spoustu polibků. Chybíš mi.
CEM MURATHAN – VYTÁČENÍ…
Volaný účastník…
ŞEYYAZ – ZMEŠKANÝ HOVOR (3)
ŞEYYAZ – VYTÁČENÍ…
Ahoj.
Ahoj, Şeyyazi. Omlouvám se.
Jsem v New Yorku. Usnula jsem. Co je?
Je konec.
Nerozumím.
Ten nesmysl s Defne. Je to za mnou.
Povídej.
Stejně po závodě zmizela.
A najednou se ona a Cem Murathan rozhodli přijít do restaurace.
Cem taky?
Rozešli jsme se před jejím strážcem.
Tentokrát ti to řeknu, než odejdu.
Sbohem.
…to řekla
a odešla do tmy s Cemem Murathanem.
Zajímavý.
Rozhodl jsem se kvůli tomu zrušit plány v Ankaře.
Stejně jsem s Dubají váhal.
Defne na to pořád tlačila, víš.
Pojede zítra místo mě.
Defne jede taky do Dubaje?
Kdo tam ještě jede?
Zkouší to.
- A bude to zkoušet dál. - Kdo?
Defne. Nikdy to s Cemem nevzdá.
Nemyslím na ni ani malinko.
Čemu se směješ?
Vsadili jsme se, pamatuješ?
Defne nepotřebuje nikoho než Cema.
Dřív nebo pozdějc s ním bude mít dítě. Uvidíš.
Cem si to užíval, když jsme se rozcházeli.
Skvěle se bavil.
Právě teď spím.
Spím. Mám jet lag. Spím.
Leylinko.
Nebuď ji. Je unavená.
Ale bude muset spěchat a bude se cítit ještě hůř.
Leylo. Leylo!
- Vstávej, zlato. Jedeme. - Do Dubaje?
Do nemocnice. Pojď.
Do nemocnice.
Tak jo.
Volaný účastník…
Je to asi půl hodiny. Dám vědět, až bude venku.
Dobře. Mám schůzku.
Určitě mi pošli zprávu.
- Strýčku! - Leylinko.
Nezapomeňte mi dát vědět. Ahoj.
Taky tě líbám. Dobře.
- Dám si kafe. Chceš něco? - Jasně.
Někoho poznávat je jako poznávat město.
Nejdřív poznáte ulici, kde bydlíte.
Pak náměstí.
Pak objevujete místa, která neznáte. To objevování vás baví.
A najednou máte pocit, že všechno už bylo připravené na místě
a čekalo na vás, až se do toho zamilujete.
Ztrácíte se v radosti.
Zapomenete na čas.
Tohle ale nevypadá bezpečně.
Budeš v pohodě.
Neboj se, Ceme Murathane.
Zvládneš to.
Hele, je zelená. Jedeme.
Když nejsi ve svým přirozeným prostředí, jsi vlastně moc milej člověk.
„Moje přirozený prostředí?“
Chci říct, že kromě tvojí osobnosti Cema Murathana
jsi docela normální, milý člověk.
„Milý člověk.“
Co ještě?
No, v Istanbulu
jsi trochu namyšlenej.
Tady se mi moc líbíš.
Ale měli jsme vzít kečup.
Kečup… Ten jsem zapomněl. Ale mám…
- Mám majonézu. - Ty bláho!
- Vážně. - Jsi samý překvapení.
- Chceš? Už to teče. Rychle. - Ne!
Naposledy jsem tu byl s bráchou.
- Se Selimem? - M-hm.
Studoval na NYU.
Chtěl všeho nechat a vrátit se.
A já jsem sem přijel, abych mu to rozmluvil.
Nepovedlo se.
Možná kdyby se nevrátil…
Milovat tě je jako…
najít chybějící dílek skládačky.
- Takže mě miluješ? - Ano.
Pak víš, jaká moje část chybí.
Já?
Z moci mně svěřené
tureckými zákony a generálním konzulem v New Yorku
vás nyní prohlašuji za muže a ženu.
Blahopřeji a přeji hodně štěstí.
Zas jsem měla stejný sen.
Jo?
O čem?
Řeknu ti to pak.
Tak dobře.
Tak vstávej. Jdeme k tvým rodičům.
Pak se projdeme po městě.
Dobře. Super.
Mám tě moc ráda.
Já tebe ještě víc.
Kdy bude hotový můj prsten?
Už je hotový.
Cože? Je tady?
Už nastal čas?
Taky si tě chci vzít.
Miluju tě.
Tamhle je. To je Leyla.
No tak, chlape.
- Sarpe, můžeš to vzít? - Jasně.
- Zlatíčko. - Vítejte.
Jdu na druhou stranu. Uvidíme se tam. Hodně štěstí.
- Jsme připraveni. - Ano, vše pořádku.
Jo.
Naposledy jsem vás všechny viděl v talárech na tvojí promoci.
Harry Potter a vězni z Kartalu.
Já už nejsem vězeň.
Překlad titulků: Marek Buchtel