Du går ingen steder!
Hvis du går, kan du aldrig komme tilbage.
Leyla.
Godmorgen.
Jeg foreslog Ali, men han skal til USA.
Jeg tager hen til Ömer. Fru Gülnaz er hjemme.
-Okay. -Okay?
Vi ses i retten.
Er du vågen?
Se på mig.
Er du vågen? Det er du. Godt.
-Kom. Buddy. -Kom så.
-Leyla… -Hvad?
Det sker i dag.
Det er den store dag.
Kom her.
Sig det også. Den store dag.
Kom her.
Det sker i dag.
THANK YOU, NEXT
Edis!
Må jeg få en whisky?
Tak.
Hej.
Bare rolig.
Du skal på scenen om fem.
Og du skal gå om et.
Velkommen.
Hun er stadig i Izmir. Det er større, end vi troede.
Pladeselskabets ledelse er udskiftet.
Leyla ordner det med en stor operation.
Denne vej.
-Tak for alt. -Selvfølgelig.
Du er den bedste.
Kom så. Tag dem med storm.
Hvor end jeg kigger hen, er du der Uudholdelig længsel
Ser jeg ikke dit ansigt et øjeblik Føler jeg, at jeg dør
Selv dine øjenlåg er en besættelse Hvordan fængslede du mig?
Nå, jeg nåede det lige.
Jeg kan ikke høre dig.
Jeg kommer.
Du lod mig i stikken.
Jeg er der om et par timer.
Jeg er på vej.
Mange tak. Tak.
-Leyla. -Hej.
Og der er Leyla endelig.
Jeg er lidt forsinket, men…
Er du okay?
Jeg har det fint.
-Velkommen. -Tak.
Vi havde opgivet håbet.
Jeg kunne ikke komme tidligere.
Spiller du klaver?
-Velkommen. -Tak.
Leyla, jeg er vild med din gave.
Tusind tak.
Den gave er tydeligvis ikke fra mig.
Det er fra Cem. Her er min gave.
Hvor er du sød.
-Cem. -Ja?
-Tusind tak. -Værsgo. Tillykke igen.
Du har fødselsdag om 15 dage.
-Ja, men jeg vil ikke fejre den. -Hvorfor ikke?
Og ingen overraskelsesfest.
Er du sulten? De kan lave noget.
Nej, jeg spiste lidt i flyet.
Du gik glip af en fantastisk aften, Leyla.
-Ja, tydeligvis. -Det var utroligt.
Cem fik mig til at få det godt igen.
Jeg følte mig så speciel.
Det er fantastisk. Jeg er glad for, at du er glad.
Igen og igen og igen, tillykke med fødselsdagen.
Tillykke til mig.
Men lad os få gang i festen igen.
-Leyla er her. Lad os begynde igen, Cem. -Defne, nej.
-Leyla, kom nu. -Nej, vi skal more os nu.
Jeg finder mere champagne.
Er du okay?
Du må ikke gå.
Vi er her, Defne. Vi er her.
Cemo.
Ja. Kom, Defne.
-Leyla. -Vi er her. Vi er her begge to.
Vi er her.
Ja. Og sådan her.
Skal hun sove med tøj på?
Det kan hun godt.
Okay. Sov godt. Vi tales ved i eftermiddag.
Du kan ikke skille os ad.
Selv Selim kunne ikke skille os ad.
Vi vil altid være sammen.
Buddy! Min skat.
-Skat. -Hvordan går det?
-Hvad så? Hvad har du lavet? -Kaffe?
Ja.
Har du leget? Kedede du dig, min skat?
Hvad skal du i dag?
Jeg tager ind på kontoret.
Jeg har et par møder.
-Intet andet. -Men man ved aldrig.
Du skal måske springe ind som en brandmand og løse et problem.
Edis er en vigtig kunde, Cem.
Jeg skulle til Izmir.
Det ved jeg, skat, men…
Det virkede mærkeligt, at I ordnede alt i sidste øjeblik
med en operation, hvor I udskiftede ledelsen.
Det var ikke i sidste øjeblik. Vi har arbejdet på det i lang tid.
Men vi kunne ikke sætte koncerten og turnéen på spil,
så vi gjorde det diskret.
Jeg vidste intet.
Jeg troede ikke, at Defnes fødselsdag betød så meget.
Jeg ville være kommet, men det trak ud.
Men jeg klarede det godt.
Ingen hændelser.
Tillykke.
Jeg nåede stadig en vigtig del af festen.
Tusind tak.
Du er sarkastisk.
Jeg prøver bare at forstå.
Nej, du er sarkastisk.
Du angriber mig, Cemo.
-Du er træt. -Selvfølgelig er jeg træt.
Jeg kunne have overnattet.
Og kommet her til morgen.
Men jeg kom tilbage efter dig, ikke Defne.
Tak.
-Du gør det stadig. -Nej.
-Jeg går i bad. -Også mig.
Jeg var i deres liv fra første dag.
Jeg forgiftede deres ægteskab sødt og stille.
Hun er en farlig kvinde, Leyla.
Hun vil have Cem.
Der er meget, vi ikke ved.
Du kan ikke skille os ad.
Hvad er det?
Jeg havde en drøm.
Om hvad?
Tuba sæbede mig ind,
og Defne sprang på mig som Chucky…
Det sagde jeg ikke.
Jeg sagde en masse vrøvl.
Noget om et flystyrt.
Det værste.
Jeg ved ikke, men…
Jeg er ved at blive skør, ligesom Tuba blev, piger.
Skat, det er helt normalt, for hun gør det med vilje.
"Du kan ikke skille os ad". Den idiot.
-Ja, ikke? -Idiot.
Hun siger, at hun var fuld. Spørg ikke om det.
-Har du spurgt hende, Leyla? -Har du?
Ikke Defne, men…
Hvordan går det med Selim?
Ikke så smart.
-Hvad sagde han? -At alt er godt. Hvad ellers?
Med Defne og det hele? Kunne de sammen?
Hvad er der sket?
Ikke noget. Bare nysgerrig.
Du ville ikke bare spørge om det. Hvad er det?
Det er…
Defne sagde noget.
Hun var fuld, men…
Det lød, som om hun sagde det med vilje.
"Ingen kan skille os ad.
Selim kunne ikke skille os ad."
Er du også begyndt på det?
Hvad mener du med det? Jeg fik at vide…
Gør det ikke, Leyla.
Jeg gør ikke noget, Cem.
Jeg vil bare vide, hvad det betød.
Det betyder intet.
Defne drak for meget og blev fuld. Hun vrøvlede. Det er alt.
Fald ikke i fælden.
Han har aldrig været sådan før.
Han gjorde nok sådan her.
Sådan. Gør jeg det rigtigt?
Nej, Esra. Han blev vred denne gang.
-Skændtes I? -Hold op.
Ville Cem Murathan, en tegneseriehelt, skændes?
De læssede penge af ved hans hus, og han sagde intet.
Han gider ikke reagere.
Han gør kun sådan her.
-Kan I ikke lide Cem? -Hvad?
-Nej! -I kan ikke lide ham.
-Det er fjollet. -Det kan I ikke.
I har ikke besøgt mig hos Cem endnu. I kan ikke lide ham.
-Nej. -Du er aldrig hjemme.
-I rejser altid. -Et nyt sted hver weekend.
Jeg inviterer jer altid, men I finder på undskyldninger.
-Dårlig timing. -Og Doruk er blevet større.
-Han opfører sig anderledes. -Ja.
Okay. Du har Doruk. Dig?
Jeg har inviteret dig, siden du slog op med Tuan.
-Du kommer ikke. -Jo, jeg sov der en gang.
Ja, en gang. Du kom om natten og tog afsted næste morgen.
Jeg skulle hjem til mine forældre. Hvad skulle jeg gøre?
Alt var så godt engang.
-Nej. -Skat!
-Vi kommer. -Vi sås ofte.
Selvfølgelig kommer vi, skat.
Okay, kom i weekenden, okay?
-Murat, Sarp. Grillfest i weekenden. -Er Cem ikke hjemme?
Jo.
Jeg skal… Jeg skal møde en pige. Jeg har en date.
-Skal vi ikke noget? -Jo. Vi kan ikke aflyse.
Hvad er det? I skal ikke noget.
I lyver. I skal intet. Hvad har Cem gjort jer?
-Sådan er det ikke. -Han har intet gjort.
-Der er noget. I lyver. -Leyla.
Sig, hvad det er. Hvad er der sket?
-Cem gør mig utilpas. -Hvad?
Skat, vi gør Cem utilpas.
Han er tvunget til at holde os ud.
Nej, det er fjollet. Han forguder jer.
Nej, han elsker dig. Derfor kan vi lide ham.
Ingen forguder nogen. Lad os indse det.
Ja, han finder sig i os, Leyla.
Og du er ikke dig selv sammen med Cem, Leyla.
-Hvad? -Ja.
Du kæmper for at bringe os sammen med Cem for at forene os.
Det er lidt udmattende.
Virkelig?
Det er ligesom mig og Tuan. Derfor ved jeg, hvordan det er.
Cem, kom tilbage.
Cem, kom nu.
Ja, Leyla?
Hej. Er det et godt tidspunkt?
Ja, jeg havde et møde og er på vej til et byggeri.
Jeg har inviteret til brunch på søndag.
-Er det en særlig lejlighed? -Nej, bare for at tilbringe tid sammen.
Vi kan grille.
Jeg har også inviteret onkel og Cihan.
Vi kan tømme din vinkælder.
Okay, fint.
Jeg spurgte dig ikke først, men du har ikke planer, vel?
-Min mor kommer på søndag. -Nå?
Du sagde intet.
Nej, for hun sover ikke her.
Hun er her hele ugen.
Du vil måske tilbringe dagen med hende.
Jeg kan ændre det til næste uge.
Nej, vi skal til Nice på næste lørdag.
Skal vi?
Jeg skal se på både.
Ved du hvad?
Skal vi ikke sætte kalenderen et sted, hvor vi kan se hinandens planer?
Du fortalte mig altid om planer. Det gør du ikke mere.
-Vil du ikke med? -Det sagde jeg ikke.
Men jeg ville gerne have vidst det.
Du har ret.
Fremover taler vi sammen, før vi lægger planer.
Er det okay?
Når den er brugt op, tager vi den af.
Men den skal sidde omvendt.
-Sådan. Okay, Ömer? -Okay.
Sæt ikke tallerkenen direkte på bordet.
-Ikke? -Okay.
Hvad gør vi så?
Vi prioriterer og sparer lidt, indtil du får et job.
-Er det okay, Ömer? -Okay.
Okay.
Hej. Min skat!
Vækkede jeg dig?
Skal vi gå udenfor? Kom.
Kom, min skat. Kom.
Du må ikke tisse overalt. Ud i kanten.
Vi er begge to gæster i huset.
Problemerne var emner, jeg ikke havde studeret før.
Der er gået næsten tre måneder, siden jeg flyttede ind.
Og…
Jeg er stadig ikke helt på plads i huset.
Jeg mener ikke fysisk, men åndeligt.
Og jeg har let ved at tilpasse mig.
JEG ER HJEMME OM TI MINUTTER.
Jeg er flyttet mange gange før.
Men jeg har aldrig følt mig så fremmed.
-Fordi? -Fordi…
-Tro ikke, at jeg brokker mig igen, far. -Selvfølgelig ikke, skat.
Sig, hvordan du har det.
Det er…
Cem er en vidunderlig mand.
Selvfølgelig.
Han er så perfekt, at man spørger sig selv:
"Hvad mere ønsker jeg? Beder jeg Gud om problemer?"
Er det muligt?
Er det virkelig muligt?
I går sagde Esra, at han er som en tegneseriehelt.
Og de kaldte ham Batman før det.
Det er, som om han altid har maske på.
Det er, som om han er en superhelt, som ikke er blevet menneske endnu.
Han opfører sig altid, som han burde.
Han ringer nu. Som om han ved, at jeg talte om ham.
Se?
Nummeret er optaget…
Han er omsorgsfuld og kærlig, og det er så rart.
Men han har en underlig
passiv-aggressiv side, som jeg ikke kan forklare.
Nu forstår jeg, hvad de andre kvinder forsøgte at fortælle mig.
Er han narcissist?
Lad os sige perfektionist.
Og han bombarderer mig med kærlighed.
Det er konstant.
Og når man ryster ham tilbage til virkeligheden,
bliver han ekstrem.
Hej. Jeg venter på Sarp.
Du bliver forkølet. Vent ovenpå.
Nej, han kommer snart. Tak.
Hvor var jeg?
Du sagde, at Cem virker falsk.
Nå.
Det er essensen.
Husk, hvordan du beskrev Cem for mig, før han sagde hans navn.
Du beskrev en narcissist.
Hvis du lærte sådan en mand at kende
og så hans svagheder, kunne du ikke elske ham, sagde du.
Men jeg elsker Cem.
Lidenskab kan forveksles med stor kærlighed.
Så…
Er det så det?
Du ved, at jeg beundrer Cem, ikke?
Han er en succesrig, anstændig fyr. På afstand.
Men jeg holder altid med Leyla.
Uanset hvem den anden er, holder jeg altid med Leyla.
Husk, hvad du sagde til mig i starten.
Har du fælles drømme og problemer med sådan en mand?
Tænk over det. Tag dig god tid.
Er du okay, frøken Leyla?
Åh nej, du er ikke okay.
Jeg henter noget vand.
Leyla?
Er du okay?
Skat, det er okay. Træk vejret. Jeg er lige her. Det er okay.
Skat, det er okay. Det er okay.
Kom, giv mig din hånd.
Her, skat. Drik det. Her.
Jeg var til et møde, så jeg kunne ikke tage den.
-Var du til møde? -Ja. Hvad er det? Er alt okay?
Nej, jeg ringede bare for at spørge, om du vil have noget særligt til søndag.
Nej, du bestemmer.
Er du okay?
Jeg har det fint. Jeg har bare lidt travlt.
Okay, vi ses i aften.
Okay, farvel. Kys.
Jeg kan ikke sige det. Han vil spørge, hvad jeg laver i lejligheden.
Og jeg kan ikke sige, at jeg savner den.
Blev det sat i gang af det?
Skat, det var et panikanfald.
-Du opfører dig, som om intet er sket. -Sarp, vær sød at tie stille.
-Er det, fordi jeg kom for sent? -Ti stille, Sarp. Lad mig hvile øjnene.
Leyla.
Skat, hvad sker der?
-Jeg går. -Hvor skal du hen?
Vi ses på søndag.
Har du en bil? Du må ikke gå alene. Jeg tager med.
Frøken Dilara, hvorfor rydder du bordet?
Hr. Cem spiser ikke med. Hans assistent ringede.
Nå.
Hvorfor sagde han det ikke?
Din favorit.
Saftig indeni, sprød udenpå.
Tak.
ER DU FORSINKET? JEG ER BEKYMRET. HVORFOR RINGEDE DU IKKE?
Skal jeg lave din aftensmad?
Nej, jeg bliver heller ikke. Tak.
Hav en god aften.
Tak, fordi du ikke trak det ud.
DU MÅ HAVE TRAVLT. JEG LAVER NOGET MED FUNDA.
RING BAGEFTER.
At du ikke reagerer på det med Defne
virker lidt fejt, Leyla.
Det er ikke fejhed. Jeg vil ikke give en klichéreaktion.
Defne venter på, at jeg ryger i fælden.
Husk vores væddemål.
Hold nu op.
Historien slutter med,
at vi går herfra hånd i hånd.
Kom nu.
Se her. Se.
De bør forbyde filtre.
Det er snyd. Se lige. Er det hende?
Kig op fra telefonen. Der er masser af muligheder.
Færdigmad.
Man er sulten og finder det i køleskabet.
Okay? Sådan bør du se det.
Men det er forarbejdet mad.
Stop. I er klamme.
Stadig intet. Han har ikke engang læst min besked.
Gæt, hvem der var på Fade In i går.
-Hvem? -Yon Richards.
-Hvem er det? -Defnes eksmand.
En digital kunstmesse. De kom som en stor gruppe.
Kender han dig?
Nej, jeg mødte dem som ejer og vært.
Vi havde ikke tid til at sladre.
Og hvem sponsorerer messen?
-Hvem? -Nil Katmanoğlu.
-Og hvem anbefalede min restaurant? -Nil Katmanoğlu.
Hun er vild og på jagt. Utroligt.
Præcis.
Hvad? Det er Tuan.
-Tuan? -Hvem? Med en pige?
Stop! Funda, stop!
-Stop. Lad være. -Funda!
Spiser du en burger?
Slut med etisk mad? Du spiser kød!
Lægen siger, at jeg har B12-mangel.
-Tillykke. Nyd det. -Jeg sværger!
Det sagde lægen.
En gang om ugen…
-Synd for knægten. -Ja, jeg havde ondt af ham.
Min søster er også veganer. Sådan er det ikke.
Han terroriserede mig i månedsvis. Jeg skammede mig over hver bid.
-Du lagde ikke billedet op, vel? -Nej.
Cem, var du der ikke?
Han var inviteret, men…
Det var for sent.
Jeg skrev til ham.
Men han så ikke beskeden.
Sådan er vi ikke.
Vi havde vores første skænderi i går.
"Hvorfor ringede du ikke? Hvorfor svarede du ikke?" Den slags.
I taler om alt i jeres vennegruppe.
Ja, sådan har det altid været, og det vil fortsætte.
-Væn dig til det. -Lad os grille! Jeg tænder den.
Kødet er færdigt.
Hvad mener du?
Er det færdigt?
Er det ikke godt?
Her stinker ikke af røg.
Men hvorfor?
Det sjove er at sludre ved grillen.
Jeg kender ikke jeres vaner.
Det er fint.
-Alt er klar. -Ja.
Brunch uden mig?
Musen leger med kattens kugler.
-Esra! -Hvad? Hun fortjener det.
Nå, alle er her. God appetit.
-Er den ledig? -Værsgo.
Hvordan går det, Defne? -Okay. Jeg vil sige tak for forleden.
-Jeg var helt væk, ikke? -Det er okay.
-Du havde gjort det for mig. -Var I sammen med Feyyaz i går?
Ja, vi var sammen med Şeyyaz.
Vi var sammen, og Şeyyaz var der også.
Aviserne skrev: "Edis' sexede advokat er ude med den flirtende kok."
Sladderblade…
Intet, de siger om mig, er løgn.
Jeg er Edis' advokat, og vores kok er…
Leyla.
Jeg hørte hele historien fra Defnes eksmand.
Er dokumenterne bevis nok?
Det her bør være nok.
Vores vidne, Yon Richards.
-Tak, fordi du kom, Yon. -Med glæde.
Vi er glade for at have dig her.
Sagsøgte Cem Murathan!
Sagsøgtes forsvarer, Beliz Temur!
Tekster af: Mila Tempels