UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
11 MAI 1937
Da !
Iată-te ! Intră !
Exersez pentru mâine, ziua cea mare, și am nevoie de un arhiepiscop.
Îmi faci onoarea ? De aici...
"Maiestatea Voastră, sunteți pregătit să depuneți jurământul ?"
Sunt...
...pregătit.
"Îl veți păstra și respecta ca...
...ca sacro..."
Sacrosanct.
Înseamnă să faci o promisiune pe care n-o poți încălca niciodată.
O promisiune sfântă.
Da !
- Vă așteptăm, domnule. - Încă nu, Tommy !
Nici n-am ajuns la miruire.
Trebuie să mă miruiești. Altfel, nu pot...
...să fiu rege.
Înțelegi ?
Când mă atinge sfântul mir,
sunt... transformat.
Pus în legătură directă cu divinul.
Schimbat pe vecie.
Obligat în fața lui Dumnezeu.
E cea mai importantă parte a întregii ceremonii.
Prin urmare, e cazul să exersăm, nu-i așa, dle arhiepiscop ?
"Fie-vă mâinile miruite cu sfântul mir."
"Fie-vă pieptul miruit cu sfântul mir."
"Fie-vă fruntea miruită cu sfântul mir,
așa cum au fost miruiți regii, preoții și profeții."
- Doamne, e într-adevăr grea ! - Două kilograme, domnule.
Ca să nu mai vorbim de greutatea simbolică.
O imagine pe care speram să n-o văd niciodată.
Nu e chiar atât de ușor pe cât pare.
Exact așa a spus și regele.
Îmi amintesc.
Crezi că aș putea s-o împrumut vreo două zile ?
Ca să exersez.
S-o împrumutați, doamnă ? De la cine ?
Dacă nu e a voastră, a cui e ?
ILUZIE ȘI MAGIE
Nu face gălăgie, Anne !
Gata ?
Închide ochii și deschide-i doar când îți spun eu !
- Știi unde e ducele ? - Alteța Sa Regală zboară, doamnă.
Tati !
Din nou ?
Când e ziua cea mare ?
Examenul pentru brevet ? Peste două săptămâni.
- Te mai încadrezi pentru record ? - Da. La limită.
- Dacă nu fac nimic altceva. - Înseamnă că mă vei detesta.
- De ce ? - Voiam să-ți cer ajutorul.
Trebuie să fie ceva foarte important, ca să mă distragă
de la obținerea brevetului mai rapid ca orice alt aviator britanic.
E ceva important. Aș vrea să intri în comisia încoronării mele.
- În ce calitate ? - De președinte.
Dar ai un președinte. Pe Bernard.
L-aș ruga pe ducele de Norfolk să-ți cedeze locul.
Vreau să-mi declar public încrederea în tine.
- Nu mă trata de sus ! - Nu te tratez de sus.
Ba da. Ți-e milă de mine și-mi dai o treabă de dragul aparențelor.
Nu e deloc așa !
Mi-ar plăcea să stăm mai mult împreună.
Dar suntem împreună tot timpul !
Ba nu. Ești mereu plecat la pilotaj sau la prânzuri cu oameni ciudați.
Câteva ore pe săptămână, scumpo. Ce altceva să fac ?
Să te aștept cât împarți porunci ?
- Cât împart porunci ? - Da.
Poate mi-ar plăcea să mă ajuți.
În stilul măgulitor în care mi-ai cerut să redecorez Clarence House ?
- Ai făcut-o foarte bine. - M-am simțit ca un fătălău.
Agitându-mă pentru perdele și zugrăveli...
E tot un fel de împărțit porunci.
Ce ar presupune ?
Ducele de Norfolk va coordona desfășurarea lucrurilor
din perspectivă organizatorică, va stabili ocuparea locurilor
și ordinea în procesiune, dar, ca președintele comisiei,
ai contribui cu idei, i-ai inspira pe toți, i-ai conduce.
Nu m-ar asculta. Moșii cărunți și mustăcioși mă detestă.
- Nu te detestă. - Ba da.
Mă tratează ca pe un nepoftit.
O cantitate neglijabilă. Așa mă tratează toți.
Controlul deplin sau nimic. Astea sunt condițiile mele.
Bine.
Dar să n-o iei razna.
- Ce înseamnă asta ? - Înseamnă să n-o iei razna.
E încoronarea, o ceremonie veche de un mileniu.
- Unele lucruri nu pot fi schimbate. - Da, bine !
Când v-ați mutat aici ?
Proprietatea aparține municipalității Parisului,
care a avut marea amabilitate de a ne-o închiria
contra unei sume modeste.
Ne-am mutat spre sfârșitul verii.
Domnișoară...
Îmi imaginez că ați fost încântată, Alteță.
Nu "Alteță".
- Punct sensibil. - Sunt doar ducesă.
Nu "Alteța Sa Regală". Așadar, "doamnă".
- Doamnă ? - Sau Înălțimea Voastră.
Ce v-a atras la această casă ?
Parcul de un hectar. Ne asigură intimitatea.
Și ne permite, în sfârșit, să primim oaspeți cum trebuie,
ceea ce ne face mare plăcere.
Ducesa e o gazdă foarte pricepută.
Cred că acordul cu editorul nostru spunea
că le veți oferi cititorilor ponturi privind primirea oaspeților.
- Am acceptat noi asta ? - Da, scumpo. Ne-au plătit în plus.
Zâmbiți larg !
Perfect.
Ca urmare a perioadei petrecute în marina militară,
nu apreciez mirosurile și lucrurile sofisticate.
Îmi plac însă săpunurile bune.
Ce sfaturi vestimentare le-ați da bărbaților tineri de azi ?
Oricare ar fi moda, cu un costum bine croit, dintr-o stofă frumoasă,
poți ajunge oriunde.
Așa ceva doreai ?
Ai mare noroc.
Nu primește pe nimeni aici. E camera lui personală, plină de secrete.
Nu secrete, scumpo, ci amintiri. Amintiri de preț.
Vin aici zilnic pentru câteva clipe,
ca să meditez și să-mi amintesc.
- Doamne ! Un cimpoi ? - Da, cânt la cimpoi.
Când i se face dor de casă.
Fotoliul meu preferat.
- Și servieta ? - Caseta.
Ca monarh, primești zilnic o casetă roșie, de la guvern.
Documente de stat, problemele zilei, chestiuni ce necesită acceptul regelui.
Asta e ultima casetă primită de mine ca rege.
Conținea actele mele de abdicare.
Din toate fotografiile voastre ca rege, în niciuna nu purtați coroana.
- Cum se face ? - N-am ajuns atât de departe.
N-am fost încoronat.
Am uitat să-ți spun că m-a sunat azi sir John Weir.
- Cine ? - Medicul mamei mele.
Să-mi spună că, după părerea lui, mama își trăiește ultimele zile
și că ar trebui ca eu și sora mea să mergem s-o vedem.
Cu mine ?
Cel mai bine fără, probabil.
Chiar dacă ea moare ?
Să sperăm că moare.
N-aș suporta să merg de două ori.
Va trebui să fiu curajos.
Scumpul meu...
Să merg fără tine în Londra cea rece,
Londra cea nemiloasă,
Londra cea de iad.
Ne-o tragem ?
Maiestate, marele lord șambelan, lordul șambelan,
șeful corpului diplomatic și revizorul.
V-am invitat fiindcă am luat o decizie privind comisia de încoronare.
Aș vrea ca soțul meu să fie președintele comisiei.
E imposibil, doamnă. Nu poate exista decât un președinte.
Din câte știu, am un singur soț.
Ducele de Norfolk se va aștepta să fie el președintele.
- El e mareșalul curții. - Foarte posibil.
Și marele chelar al Angliei.
Ar fi al 16-lea duce de Norfolk care să îndeplinească acest rol.
A organizat încoronarea tatălui vostru, iar tatăl lui, pe a bunicului vostru.
Organizarea încoronărilor e sarcina ducilor de Norfolk.
- Nu-i poți da lui Philip alt rol ? - Cum ar fi ?
Să angajeze fotograful.
Vrea președinția, cu autonomie deplină.
Ca urmare, asta vreau și eu.
- Norfolk poate fi vicepreședintele. - Sugerez să te mai gândești.
M-am gândit. Îmi mențin hotărârea.
Vă mulțumesc.
Ducele de Norfolk va fi furios, firește.
- Da. Bernard se pricepe la furie. - Ce propune Maiestatea Voastră ?
Îl voi înfrunta personal pe Bernard și judecata sănătoasă va învinge.
Regina e tânără
și are de învățat aceeași lecție ca oricare general tânăr.
Anume ?
Ce bătălii să poarte și la care să renunțe.
- Spuneți-mi ce vreți să fac. - La fel ca întotdeauna, Tommy.
Exact ceea ce îți spun.
Am discutat cu arhiepiscopul de Canterbury,
care a acceptat să ne ajute în cealaltă chestiune delicată.
Ducele de Windsor.
- Când sosește ? - Azi după-amiază, cred.
Dumnezeu să ne ajute !
- Și când vă întâlniți cu el ? - Ne-am gândit să fie mâine.
Bun. Cu cât mai curând, cu atât mai bine.
- Să fii ferm, Tommy. - Da, doamnă.
Ducele e ca mercurul, se strecoară prin cea mai mică fisură.
Bună ziua !
M-am întors la Londra pentru a-mi vizita mama, pe Regina Maria,
a cărei stare, spre marea mea bucurie, s-a ameliorat mult în ultimele zile.
Vă mulțumesc.
Scumpa și mult iubita mea...
Londra e la fel de oribilă, de infernală
și de plină ca întotdeauna cu rudele mele încrezute și nesuferite.
O vizitez pe mama zilnic, după-amiaza.
Deși nu arată așa de rău cum mă preveniseră medicii,
nu va mai putea niciodată să iasă din apartamentele ei,
cu atât mai puțin în public.
Poftim ?
Nu pleca !
Nu plec nicăieri, mamă.
Am îndurat în viață puține lucruri mai grele.
Șederea îndelungată cu femeia care a fost atât de rea,
de inumană cu tine, iubita mea, mă epuizează.
Intră !
- Iertare că vă deranjez, Alteță. - Ce e ?
A sunat secretarul particular al arhiepiscopului de Canterbury,
pentru a solicita o întrevedere cu voi.
Cu ce scop ?
N-a spus. Spera să puteți mâine.
Bine. Am câteva treburi programate, dar arhiepiscopul poate veni la prânz.
De fapt, a propus ora 16:00.
- Bine, îi vom servi ceaiul. - La palatul Lambeth.
Bineînțeles.
Acum, că nu mai sunt rege, mă deplasez eu la ei.
- Mulțumesc. - Noapte bună, Alteța Voastră !
Înălțimea Voastră, Alteța Sa ducele de Windsor.
Doamne ! Ce e asta ?
- O ambuscadă ? - Nicidecum, domnule.
E doar o adunare de prieteni vechi, care s-au strâns
pentru a vă adresa un apel personal,
în speranța că veți face ceea ce noi toți considerăm că ar fi...
Corect.
- În ce privință ? - A încoronării.
Ce e cu încoronarea ?
Recunoaștem că, în calitate de...
În calitate de rudă apropiată a reginei, aveți dreptul de a participa,
dar considerăm totodată că participarea la această ceremonie sacră
a unui om care, oricât de întemeiate i-au fost motivele,
nu s-a simțit capabil
să-și asume el însuși obligațiile,
ar putea fi nepotrivită și deosebit de supărătoare.
Pentru cine ?
- Pentru toți cei implicați. - Nu te-am întrebat pe tine, Tommy.
Asta e opera lui Bucătăraș, nu ? A reginei-mame.
Poartă amprentele degetelor ei dolofane.
V-a cerut să-i faceți munca murdară și ați acceptat. Rușine !
Voi participa, dacă vreau, și chiar vreau, ca și soția mea !
Din păcate, nu, domnule.
Desigur, familia regală e obligată să vă trimită o invitație,
fiind duce din familia regală,
însă obligația nu o vizează și pe ducesa de Windsor.
Am datoria să vă informez, în numele familiei regale
și al guvernului, cu care ne-am consultat îndeaproape,
că ea nu va primi o invitație.
Curată nebunie !
Lașitatea și spiritul răzbunător nu cunosc limite !
Au trecut 17 ani de la abdicare.
- N-ar trebui să țină de trecut ? - Unele lucruri nu pot fi uitate.
Cine dintre noi a uitat, de pildă, de Somme ?
Compari dragostea și angajamentul public față de soția mea
cu măcelul dintr-un război mondial ?
De ce să nu folosim o sărbătoare ca aceasta,
învestirea unui nou suveran, o copilă frumoasă,
simbolul modernismului, al schimbării și progresului, pentru un nou capitol ?
Negreșit, rafinamentul unei societăți
se poate măsura prin îngăduința și capacitatea ei de a ierta !
Și slăbiciunea ei.
Uneori, trebuie stabilite limite.
Tommy, ești o rușine pentru instituția căreia îi slujești
și pentru țara căreia îi slujește acea instituție.
Accept de la mulți să-mi facă morală pe tema rușinii, domnule,
dar nu de la dv.
Să fim sinceri, toată această poveste e o farsă !
Îmi știați dinainte răspunsul la alegerea pe care mi-ați dat-o,
același ca în cazul alegerii care a dus la această insultă !
Aș face ceva care înseamnă excluderea sau jignirea femeii pe care o iubesc ?
Niciodată ! Așadar, nu voi participa la încoronarea nepoatei mele,
al cărei unchi preferat am fost mereu.
Să știți că vocea ei a fost printre cele mai ferme.
Nu mai spune !
Atunci, știm de unde a moștenit gheața din vene.
Nu de la scumpul și slabul meu frate !
Răposatul rege nu era câtuși de puțin slab, domnule.
Cred că am asentimentul tuturor când îl declar erou.
Bine spus !
"Milord arhiepiscop, cum știi să ocărăști !"
"Când omul tău e jos, cât de cutezător ești !"
"Cât de sărac în milă creștină, porc nostalgic ce ești,
și cât de fățarnic te dovedești !"
O poezioară compusă pentru perfidul dv. predecesor,
la vremea abdicării mele.
Mi se pare că se aplică și dv., nefiresc de bine.
Dacă aș face o declarație publică, ai putea să te uiți peste ea ?
Desigur, domnule.
Știu că e normal
ca niciun monarh domnitor să nu fie prezent la o încoronare.
Poate extindem principiul, spre a include și foștii regi.
Ca să fiu scutit de a roși.
Poate unii vulturi ar fi induși în eroare.
O soluție elegantă, domnule.
Cabinetul o va sprijini, sunt sigur. Tommy...
Discut cu Maiestățile Lor și vă anunț rezultatul.
Am primit un telefon de la Marlborough House,
legat de Maiestatea Sa Regina Maria.
Scumpa mea iubită,
În sfârșit, s-a terminat.
Mama a început să se simtă rău ieri după-amiază,
iar după miezul nopții a apărut hemoragia.
Medicii i-au dat tranchilizante și morfină,
ca să fie siguri că nu suferă.
În cele din urmă, a murit în somn.
M-am întristat, firește,
dar să nu uităm cum s-a agățat de ura față de mine,
primul ei născut, până la sfârșit.
Mă tem că sângele ei a fost ca gheața și în timpul vieții,
cum e acum, că a murit.
Mai târziu, s-au adunat toți membrii familiei,
pentru a-și alege ce le place din bunurile ei personale.
Nu neapărat.
I-am spus lui Shirley Temple pe ce am pus ochii,
căci nu voi fi prezent la apariția șacalilor.
Nu cred că ar folosi la ceva.
Ce adunătură respingătoare și vulgară formează rudele mele
și ce hiene jalnice și sfrijite au devenit cele mai multe !
Dar m-am săturat de subiectul acesta.
Tânjesc după viața noastră perfectă,
doar noi, departe de colții dezveliți și atacurile răutăcioase de la curte.
Te ador, scumpa mea,
mai profund decât vei ști vreodată
și sunt furios că nu ești aici, cu mine, cum ai avea tot dreptul să fii.
Cât a trăit Regina Maria, ceva din domniile mărețe
ale reginei Victoria și regelui George al V-lea
a părut să trăiască mai departe, prin ea,
dovedind că integritatea este și va rămâne
punctul forte al monarhiei britanice.
Oriunde mergea, putea fi sigură că o vor întâmpina aplauze
izvorâte dintr-o afecțiune și un respect profunde.
Funeraliile sunt identice cu ale tatălui tău. Ai observat ?
Nicio diferență, nici măcar un detaliu. Aceiași participanți.
S-a considerat întotdeauna
slujitoarea țării noastre, pe care a slujit-o până la sfârșit.
Când cineva din familie își dă duhul, ceilalți se întreabă:
"Cum s-a făcut data trecută ? Să procedăm exact la fel !"
Iar cei veniți să împărtășească momentul sunt ținuți afară.
Nu accept asta pentru încoronarea ta.
Ești o femeie tânără, simbolul unei epoci noi,
într-o lume modernă, care se schimbă cu iuțeală,
și încoronarea ta ar trebui să reflecte acest lucru.
- Iartă-mă. - ...mila Dumnezeului atotputernic.
Iartă-mă...
Din țărână ne naștem și în țărână ne întoarcem,
cenușă suntem și în cenușă ne preschimbăm,
cu speranța neîndoielnică a învierii la viața veșnică
dăruită de Domnul nostru, Iisus Hristos, care ne-a transformat trupul netrebnic,
să fie asemenea trupului Lui slăvit...
Doamnelor și domnilor...
Ar trebui să plecăm.
Bună dimineața !
Atenție !
Care e substantivul colectiv pentru niște moși absolvenți de Eton ?
Turmă ? Haită ?
Banc ?
Mulțumesc.
Domnilor,
aș vrea să încep spunându-vă că mă simt profund onorat
să colaborez cu marile minți și talente aflate azi în această cameră,
pentru a organiza împreună cea mai reușită încoronare
pentru soția mea, regina.
Cunoaștem toți amploarea sarcinii care ne stă în față.
Ochii lumii vor fi ațintiți asupra Marii Britanii.
Trebuie să ne prezentăm cât putem mai bine.
În astfel de împrejurări, există tentația
de a întinde covorul roșu și a urma precedentul stabilit
de încoronările mărețe, de succes, din trecut.
Dar să ne căutăm inspirația în trecut ar fi, după mine, o greșeală.
Marea Britanie de azi nu e cea a încoronărilor anterioare.
Premisele de la încoronarea socrului meu, acum 17 ani,
nu mai pot fi folosite.
De aceea, cred că ar trebui să adaptăm această ceremonie.
S-o facem mai puțin ostentativă, mai egalitară,
să ne arătăm mai respectuoși și mai sensibili față de lumea reală.
Avem un nou suveran, o femeie tânără.
Să-i dăruim o încoronare
pe măsura vântului schimbării pe care îl reprezintă ea,
modernă și progresistă, într-un moment din istorie
în care noile evoluții tehnologice fac posibile
lucruri la care nici n-am visat.
Cu asta, ajung la următoarea idee...
E o vulgarizare scandaloasă !
Cât de mult propui să se apropie camerele ?
Vor fi ținute la o distanță plină de tact.
Fără prim-planuri, domnule ?
Obiective cu focalizare variabilă ?
Totul se va face cu maximă delicatețe
și respect maxim față de eveniment.
Mi-au veni câteva idei mai generale, privind ceremonia propriu-zisă.
Poftim ?!
Vedem amândoi ce se petrece.
Doi tineri joacă jocuri conjugale
cu cele mai prețuite părți ale istoriei și ceremoniilor noastre.
Regina noastră n-ar fi de acord cu niciuna din aceste propuneri radicale,
televiziunea fiind abia vârful aisbergului !
Încearcă doar să mențină pacea în dormitorul ei,
promovându-și soțul și ținându-l mulțumit, ocupat și viril.
- Asta se petrece, Winston. - Cum așa ? Ce a mai propus ?
- Domnule prim-ministru... - Maiestate...
Spuneți-mi că nu e vorba despre soțul meu !
I-am spus să n-o ia razna.
Nimeni nu pune la îndoială motivația ducelui de Edinburgh,
nici sinceritatea convingerilor sale.
Înțeleg. A luat-o razna.
Schimbările pe care le propune
pentru o liturghie și un text străvechi, niciodată schimbate până acum,
merg de sus până jos.
Dacă ar fi o simplă afacere, ar merita aplauze,
dar nu e o afacere, ci e Coroana !
Trebuie să ne punem întrebarea...
Care e rostul Coroanei ? Care e rostul monarhiei ?
Cedează Coroana în fața vrerii poporului ca să fie examinată și să dea socoteală ?
Sau ar trebui să rămână mai presus de chestiunile lumești ?
Dv. ce spuneți ?
Nu, doamnă, ce spuneți voi ?
Voi trebuie să decideți.
Noi vom urma modelul vostru.
Bine.
- Ce-i asta, "de-a v-ați ascunselea" ? - Ți-am spus să nu exagerezi.
Ți-am spus, carte blanche sau nimic.
Sindicaliști și oameni de afaceri în abație ?
- Ca să-ți păstrezi tronul, da. - Încoronare televizată ?
Ca să eviți o revoluție, da.
Uiți că am văzut cu ochii mei o familie regală răsturnată,
pentru că pierduse pasul cu poporul.
Am părăsit Grecia într-o ladă ! Tatăl meu ar fi fost ucis.
Bunicul meu a fost ucis. Încerc doar să te apăr.
De cine, de poporul britanic ?
Nu-l cunoști, nu știi ce vrea !
Sunt iarăși străinul care nu înțelege ! Foarte bine.
Dacă vrei o ceremonie exagerată, care costă o avere,
când țara trăiește din rații, n-ai decât !
Dar să nu vii la mine țipând
când capul tău și capetele copiilor noștri vor fi în țepe !
Când flămânzesc, oamenii vor ceva care să-i înalțe sufletește.
Și cum vrei să fie înălțați sufletește, dacă nu văd ceremonia ?
Oamenii caută în monarhie ceva mai presus de ei.
O inspirație, un ideal mai înalt.
Dacă o pui în casele lor,
le permiți să o privească cu cina în poală...
Va fi democratizată, vor simți că participă la ceremonie, o înțeleg.
Bine !
Te voi susține cu televizarea.
Nu vei regreta.
Cu o singură condiție.
Să îngenunchezi.
- Cine ți-a spus ? - Prim-ministrul.
Intenționai să refuzi.
Am întrebat doar dacă e corect, în ziua de azi,
ca soțul reginei să îngenuncheze în fața ei, în loc să-i stea alături.
- Nu în fața mea vei îngenunchea ! - Așa va părea, așa voi simți !
Ca un eunuc, o amibă îngenuncheată în fața soției.
Vei îngenunchea în fața lui Dumnezeu și a Coroanei, ca noi toți !
- Pe tine nu te văd îngenunchind. - Fiindcă mă turtește deja greutatea !
Scutește-mă de falsa modestie ! Nu-mi pare deloc așa.
- Dar cum îți pare ? - Pare că-ți face plăcere.
Ți-a descătușat o atitudine nouă și respingătoare
de autoritate și superioritate.
Iar ție, o slăbiciune și o nesiguranță de asemenea noi.
- Îmi ești soție sau regină ? - Și una, și cealaltă.
Vreau să fiu soțul soției mele.
Un bărbat puternic ar putea îngenunchea în fața amândurora.
- Nu îngenunchez în fața soției. - Ea nu ți-o cere.
- Dar regina mi-o poruncește ? - Da.
Te implor, fă o excepție !
Nu !
Vor sosi curând, vino !
David, tu ești gazda, scumpule !
Vin imediat !
Pentru a șasea oară în istoria Angliei, o regină primește coroana,
o zi mare pentru poporul britanic,
care trăiește aceste ore frumoase după sfârșitul războiului.
Trăsura părăsește palatul Buckingham, cu regina și ducele,
îndreptându-se spre abația Westminster...
Gata, sosește regina ! În temuta trăsură aurie,
construită în anii 1760, cel mai incomod mijloc de transport cunoscut de om.
EMISIE
Ultimele verificări, domnilor.
- Intrarea vestică. - Intrarea vestică, domnule.
- Traforul... - Traforul pregătit, domnule.
- Transeptul sudic... - Transeptul sudic pregătit.
- Paravanul orgii... - Pregătit, domnule.
- Traforul doi. - Traforul doi e pregătit, domnule.
- Domnilor, trei, doi, unu. - Mulțumesc.
EMISIE
Acum pășește pe sub bolta Abației Westminster,
în umbra căreia dorm regi, soldați și poeți,
care au văzut secole de-a rândul măreția Angliei.
- El cine e ? - Poftim ?
Lordul Mountbatten, unchiul ducelui de Edinburgh.
Cel care a cedat India și pe propria soție.
Încornorat de Nehru, imaginați-vă !
Traforul doi, spre stânga, te rog.
Stânga !
Acum înaintează patru Cavaleri ai Jartierei,
ducii de Wellington și Portland,
contele de Fortescue și vicontele de Allendale.
Poartă baldachinul de aur care o va feri de priviri pe regină
pe timpul celui mai sacru ritual de încoronare, miruirea.
Trei, doi, unu...
EMISIE
Unde a dispărut ?
Acum urmează miruirea,
cel mai sfânt, mai solemn,
mai sacru moment din întreaga ceremonie.
De ce nu-l putem vedea ?
Pentru că suntem muritori.
Maiestatea Voastră, sunteți pregătită să depuneți jurământul ?
Sunt pregătită.
Îl veți păstra și respecta...
Ca sacrosanct ?
Da.
Fie-vă mâinile miruite cu sfântul mir.
Fie-vă pieptul miruit cu sfântul mir.
Fie-vă fruntea miruită cu sfântul mir.
Așa cum au fost miruiți regii,
preoții și profeții
și așa cum Solomon
a fost miruit rege
de Zadok, preotul, și Nathan, profetul,
așa fiți și voi miruită, binecuvântată
și sfințită ca regină asupra poporului,
pe care Domnul Dumnezeu a lăsat-o
să domnească și să cârmuiască,
în numele Tatălui, al Fiului și al Sfântului Duh.
Amin.
Amin...
Mir și jurământ, glob și sceptru,
simboluri peste simboluri,
o rețea impenetrabilă de mistere ezoterice și liturgice,
ce estompează atâtea granițe,
încât niciun cleric, istoric sau avocat
n-ar putea descurca vreodată ițele.
- O nebunie ! - Dimpotrivă, e foarte rațional.
Cine vrea transparență, când poți avea magie ?
Cine vrea proză, când poți avea poezie ?
Dacă scoți vălul, cu ce rămâi ?
Cu o tânără femeie obișnuită, cu capacități modeste și fantezie puțină.
Dar, dacă o înfășori în veșminte alese și o miruiești,
ce iese, ca dintr-o scamatorie ?
O zeiță !
Dumnezeu s-o apere pe regină !
Când te gândești că ai refuzat toate astea,
șansa de a fi zeu...
Le-am refuzat pentru ceva și mai măreț.
Pentru iubire.
Eu, Philip, duce de Edinburgh,
vă devin supus întru viață și întru închinăciune pământească.
Vă voi purta credință și statornicie,
gata să trăiesc sau să mor împotriva oricui va fi nevoie.
Așa să-mi ajute Dumnezeu !