PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Drahý Barone...
Pojďme, hoši!
...moji drazí kolegové...
Pane!
...právě jsme v první části naší cesty.
Pohov.
S vévodou jsme přiletěli do Mombasy a nalodili se na jachtu.
- Jak se máte? - Výborně.
Odtamtud jsme se přes božské Seychely vydali na Cejlon.
Pak přes krásné malajské státy na Novou Guineu.
Protože vévoda si nepotrpí na obřady
a radši než bankety a proslovy má sport a soutěže,
kdekoli jsme byli, měli jsme svou vlastní olympiádu.
Pojďme, hoši!
Na palubě je plno nadaných sportovců:
běžců, veslařů, fotbalistů.
V podstatě všude jsme místní porazili.
Bohužel jen na Nové Guineji jsme našli sobě rovné.
Vstávej!
Naštěstí je tu vždycky kriket...
Pojď, Aldrichi!
...kde si vždy napravíme reputaci...
Je to out!
- Ven! - Jo!
...hlavně proto, že na Nové Guineji kriket ještě neviděli.
V noci dobrodružství pokračují.
Když byla na královských cestách v minulosti přítomna královna,
večery bývaly formální a všichni se chovali uhlazeně.
„Tentokrát ne.
Philip, jak víte, tvrdě pracuje a stejně tak se i baví
a nikdy by nestál v cestě troše zábavy.
A jak se ukázalo, na Nové Guineji neexistuje nic jako nevěra!
Očekává se, že si tu muži budou užívat!
Myslím, že na konci této cesty kvalitativně posoudíme,
v jakém koutě světa žijí ty nejlepší ženy.
Ale už teď vám mohu říct, že
ženy v Nové Guineji jsou sladší než na Cejlonu
stejně tak jako v Malajsii!
Tato tajemství s vámi sdílím v dobré víře.
Obsah musí, tak jako vše týkající se Čtvrtečního klubu, zůstat tajemstvím.
Devadesát procent mužů na palubě je ženatých
a zabili by mě, kdyby věděli, co píšu!
Uplatňuji zásady mlčenlivosti.
Co se stane na cestě, zůstane na cestě!
Ale ujišťuji vás, že o našich dalších ‚dobrodružstvích‘ vás budu informovat.
Cítím, že to bude vskutku neobyčejná a na zážitky bohatá cesta.
Váš věrný kolega, Mike!“
PÁNSKÝ KLUB
PRÁVO, NE VÁLKU!
NE VÁLCE O SUEZ!
Vkládáme důvěru ve vládnoucí třídu.
Tuto skvělou zemi svěřujeme do jejích rukou!
A co dělají oni?
Jak nám naši důvěru oplatí?
Vtáhnou nás do nezákonné války pod falešnou záminkou!
Ostudné a nečestné jednání!
Vrazi!
Vy! Co s tím uděláte? Styďte se!
Táhnete nás ke dnu! Šmejdi!
POTUPENÁ BRITÁNIE
Invaze dopadla katastrofálně. Valné shromáždění OSN běsní,
stejně tak Američané.
V důsledku toho neměl náš premiér jinou možnost,
než vyhlásit okamžité příměří a ústup.
Aniž bychom získali průplav zpět.
- Ano. - Tak to všechno bylo k ničemu?
Ne, ještě hůř než k ničemu.
Vyčerpání našich měnových rezerv bylo tak zničující,
že nyní čelíme runu na libru.
Energetická situace je rovněž zlá.
Čerpací stanice hlásí panické nakupování paliva
a... s příchodem zimy musíme počítat s prodejem na příděl.
Bez přehánění je to pro naši zemi ten nejhorší týden od roku 1939.
Mír a konsenzus, jež tu zůstaly po tvém otci, jsou pryč.
a pověst naší doposud slušné a zásadové zahraniční politiky
je v troskách.
Co se děje?
Na telefonu je vévoda z Edinburghu, Vaše Veličenstvo.
Proboha, to je poprvé.
Z Nové Guineji, madam.
- Omluvte mne. - Zajisté.
- Pozdravuj ho. - I ode mě.
Haló?
Ahoj Philipe.
Haló? Slyšíš mě?
Ano, slyším tě.
Neslyším tě.
Ty mě slyšíš?
Ano. Slyším tě.
Haló?
Elizabeth?
Slyšíš mě?
Philipe.
Připraveno, pane.
Zatracené telefony.
- Krámy. - Proto to ani nezkouším.
Všichni na palubu k rannímu nástupu.
Pohov, pánové.
Naše dobrodružství začalo teprve před dvěma týdny
a už jsme urazili téměř 20 000 mil
na cestě do všech koutů světa,
abychom napravili reputaci naší země,
již poškodili naši politici.
Rád bych poděkovat každému z vás za vaši profesionalitu
a disciplínu. Všichni jste báječní.
Tedy až na fotbalový tým...
jehož prachbídná obrana
a chybějící levé křídlo
způsobilo potupnou porážku, kterou nám uštědřili
zatracení námořníci v Port Swettenhamu.
Také bych rád řekl, mohu-li, admirále...
Ano, pane.
V osobní rovině je pro mě úžasné být zpátky na moři.
Královské námořnictvo zaujímá zvláštní místo v mém životě
i v mém srdci.
V životě je jen málo větších radostí než sloužit na takovéto lodi.
I proto je velmi těžké ji opustit,
mám však povinnost odletět do Melbourne a zahájit Olympijské hry,
kde se budu muset chovat slušně,
potřásat si rukama a přestřihávat stuhy.
Bude to peklo, to si buďte jistí.
Budu počítat minuty, dokud mě opět nenaberete
a nevydáme se za dalším dobrodružstvím!
A vy tu mezitím buďte hodní,
cvičte...
a nevypijte mi všechno pivo.
Pěkně řečeno, pane.
Výborně, hoši.
Výborně. Mockrát děkuju.
Dobrá práce.
- Ta suezská záležitost je skličující. - Tak to nečti.
Nemůžu si pomoct. Co si mysleli?
- Neprojdeme si program? - Rozveselí mě to?
Těžko.
Proškrtal jsem, co se dalo, ale i tak je to dost hektické.
Začneme návštěvou uranového dolu v Severním teritoriu.
- Jupí. - Zemědělská přehlídka v Sydney,
dál konference Svazu britského impéria v Canbeře.
A na závěr zahradní slavnost v sídle vlády.
- Bezva. - Ale...
Mám tu univerzální řeč, kterou se naučíš jako papoušek
a odříkáš ji na každém kroku.
Austrálie.
Už jen to slovo evokuje romantické představy
pokroku, úsilí a možností.
Znakem všech velkých národů jsou prý strasti,
jež musely překonat na své cestě ke slávě.
A co teprv přetrpěla Austrálie.
Takže to je pec.
Od dob, co sem připluli evropští objevitelé,
jste ustáli značné těžkosti i krize.
Ty méně nezávislé národy by tápaly,
hledaly podporu u mateřského národa,
jenž býval jejich nedílnou součástí.
Avšak Austrálie se vydala kupředu.
Stejně jako její drsná a čas od času nelítostná krajina,
Austrálie prokázala
skutečnou sílu a vytrvalost.
Obdivuhodně jste
rozvinuli každé odvětví svého života a kultury...
a za pouhých 200 let se z vás stal jedinečný a samostatný národ,
který se jistě zařadí mezi největší, jaké svět kdy spatřil.
Austrálie!
Výborný proslov.
Skvělá práce.
Jmenuje se Helen Kingová.
Je jí 29, píše pro The Age,
zdejší významné noviny.
Chce se s tebou setkat.
Tak se s ní setkáme.
Kvůli čemu?
Rozhovoru.
Neřekli jsme, že žádné nebudou?
Řekli, ale v tomto případě udělám výjimku.
- Všiml sis, jak se na mě dívala? - Ano.
Myslím, že si nic nenalhávám. Na tyhle věci mám čuch.
Ne.
Nemluvě o tom, jak nás sleduje na každém kroku.
Myslím, že ji můžeme považovat za přítelkyni, ne naopak.
Vůz s Jeho královskou Výsostí,
vévodou z Edinburghu,
přijíždí na závodní dráhu
toto krásné odpoledne zde v Melbourne.
Davy jásají, když poprvé zahlédnou vévodu,
který si čas strávený v Austrálii údajně velmi užívá.
A teď už vévoda zaujímá své místo v královské lóži.
Prohlašuji Olympijské hry v Melbourne,
které jsou 16. olympiádou v moderní éře, za zahájené.
Vypadá šťastně.
Pro jednou.
Vévoda se usmívá za bouřlivého potlesku a jásotu tisíců...
- Ano. - nadšených diváků...
- Velmi. - rozléhajícím se zaplněným...
Můžeš mi za to poděkovat. Byl to můj nápad.
Já věděla, že je rozumné nechat ho zazářit. Samotného.
Jaká velkolepá chvíle.
Ano, děkuji, mami.
Ve starověkém Řecku zahájení olympiády
symbolizovalo vypuštění holubic,
a nejinak je tomu dnes.
Připraveni?
- Ano. - Ano.
- Paní Parkerová. - Ano.
Tudy, prosím.
Počkejte tady.
Paní Parkerová, jak vám mohu pomoci?
Chci odluku od svého manžela. Lépe řečeno, rozvod.
- Mohu se zeptat, co vás k tomu vede? - To, že ho vůbec nevídám.
Nepřítomnost není právním důvodem pro rozvod.
Zanedbávání?
Bohužel také ne. Je třeba jeden z následující trojice:
cizoložství, nepřiměřené chování či nepříčetnost.
Jsem si jistá, že došlo k cizoložství.
Potřebujeme důkazy.
To nebude snadné.
Kvůli jeho práci.
- Mike pracuje pro vévodu z Edinburghu. - Na jaké pozici?
Jeho osobní tajemník.
Aha.
Také jsou blízcí přátelé. Doslova nerozluční.
Jste si skutečně jistá?
Rozvod může ženu poněkud izolovat.
Třeba se to zlepší.
Když to ještě vydržíte.
Dle mého je to vždy nejlepší řešení pro všechny.
Málokdy je tráva zelenější.
Vrátím se, až budu mít důkazy.
- Berete pethidin? - Ano.
A pentobarbital?
Ano, beru, ale nepomáhá.
Potřebuji něco silnějšího.
Není nic silnějšího.
Z pohledu farmakologie nemáme další možnosti.
Mám pochopení pro váš zdravotní stav, pane premiére...
a naprosto chápu, že si potřebujete odpočinout,
ale vzhledem k problémům, jimž čelí naše země,
necítíte odpovědnost
setrvat v úřadu o trochu déle?
Lékaře jsem se ptal na to samé, ale byl neodbytný.
Domnívá se, že jsem dosáhl hranice únosnosti.
Ale země bude v dobrých rukou.
Zastoupí mě pan Butler.
Pan Head dohlédne na stažení vojsk z Egypta
a pan Macmillan dohlédne na... ekonomickou situaci.
Ekonomickou krizi.
Jak dlouho budete nepřítomen?
Dlouho ne, madam.
Několik týdnů.
Předpokládám, že i tak budete vždy k zastižení.
To pokaždé připomínám i svým tajemníkům.
Ano, jsem pryč, ale Windsor je za rohem.
A Norfolk také.
Hrabství Durham, že?
Tam máte rodinné sídlo.
Jamajka, madam.
Tam máte sídlo?
Lékař mě poslal tam.
Konkrétně na Jamajku?
Konkrétně za sluncem, do tropů.
Prý by na tom mohl záviset můj život.
Co by asi předepsal nám ostatním, co myslíte?
Pane premiére.
Vaše Veličenstvo.
Promiňte!
Vy tady pracujete, že?
Děláte servírku ve Čtvrtečním klubu?
- Vy jste kdo? - Jmenuji se Eileen.
Máte chviličku?
Co pro vás mohu udělat?
Potřebuji vědět, co se děje... uvnitř.
- Jste novinářka? - Ne, nic takového.
Jen manželka jednoho ze členů a matka jeho dětí.
Možná ho znáte, jmenuje se Mike.
Chodí tam tolik mužů...
Mike Parker.
Znáte ho, viďte?
O to se Mike určitě postaral. Jste přesně jeho typ.
Poslyšte, jednoho dne se také vdáte
a upřímně doufám, že si vyberete dobře...
Potkáte-li ale muže, se kterým budete nešťastná,
tak bych vám jako žena přála,
abyste ho mohla opustit snadno a bezbolestně...
Takže kdybyste mi řekla cokoli, co můj odchod usnadní...
Promiňte, paní Parkerová, ale o vašem muži nic nevím.
- Tady je má adresa a telefon. - Promiňte, procházím.
Jen...
kdybyste si na něco vzpomněla.
- Dvakrát martini, prosím. - Dobře.
Lily!
- Martine. - Máte chvíli, Michaele?
Je to důležité.
Pojďte dál.
Tak si to zrekapitulujeme.
Ano. Původ této fámy je poněkud spletitý.
- Vaše setra... - Švagrová.
...obědvala se svojí tetou, která strávila víkend na...
Hradě Cholmondeley.
A mezi hosty byl i bridžový partner...
Tenisový.
...právníka, za kterým byla Eileen Parkerová.
Tak to asi bylo.
Tak to už je půl Británie.
A všichni tito lidé teď vědí, že paní Parkerová se chce rozvést?
Ano.
To je nešťastné.
To těžko ututláme.
A na co si paní Parkerová stěžuje?
Na zanedbávání, nepřiměřené chování a...
nevěru.
Jen manželčino podezření, nic konkrétního,
padla však zmínka o pánském klubu,
jehož jsou poručík Parker a vévoda z Edinburghu...
To mi neříkejte. Častými hosty.
Vlastně zakládajícími členy.
Dejte mi na to pozor, ano?
Velký pozor.
- Prosím o tři kopie, Jane. - Provedu.
Děkuji.
- Prosím. - Madam.
- Opatrně. - Děkuji.
- Připraven, pane? - Ano.
Jeho Výsost vévoda z Edinburghu.
- Děkuji, že jste si udělal čas. - Není zač.
Chvilku strpení, než si odložím a připravím se.
- Prosím. - Děkuji.
- Jen si nastavím mikrofon. - Mohu vám pomoci?
Ne, v pořádku, děkuji.
To bude asi ono.
Tak já vás teď nechám o samotě.
Díky, Michaele. Prosím.
Děkuji.
Jsem připraven.
Nemohu začít jinak než dotazem
na situaci v Egyptě a mezinárodní reakci.
Proč?
Obrovské demonstrace v ulicích Londýna,
Eden, který podlehl mezinárodnímu tlaku a vyhlásil příměří.
Nevnímáte to jako zásadní moment pro svou zemi?
Možná, ale to komentovat nebudu.
Proč ne?
Není to má práce. To členové královské rodiny nedělají.
Musíte si o tom něco myslet.
Jistě, nejsem ignorant, ale...
co si o těchto věcech myslím, je má soukromá věc.
Lidi zajímá, jak to s Británií dopadne.
Jsem si jistý, že dobře.
Zde to vnímáme tak, že se Británie veřejně shodila.
Jako někdo s překvapivě pokrokovými názory
musíte být znepokojen.
Já mám pokrokové názory?
Vy si to nemyslíte?
Televizní přenos korunovace?
Prosazování modernizace?
To je jen zdravý rozum.
Jste-li pokrokový, jste ochotný dělat změny.
Velmi brzy jsem se naučil,
že je moudré nepovažovat věci za samozřejmé.
Narážíte na svou rodinu.
Na to, jak musela v době revoluce opustit Řecko.
Váš dědeček byl zastřelen, váš otec uprchl, aby si zachránil život.
Přesně tak.
Vidíte, je toho tolik, co o vás lidé neví.
Ujišťuji vás, že je to trochu přikrášlené.
- Pravda je vcelku nudná. - Nudná?
Když jste z Korfu uprchl v bedně od pomerančů?
Strávil dětství v exilu, pořád na cestách?
„Exil“ je příliš silné slovo. Moc patetické.
Tak to zkrátka bylo. Život šel dál.
Nemohlo to ale být snadné.
Myslíte, že nemoc vaší matky způsobilo trauma z exilu?
Jakou nemoc?
Podle mých informací se zhroutila.
Nebylo to pro ni snadné.
Ale zvládla to.
Ale odvezli ji, viďte? Do ústavu.
Váš otec rodinu okamžitě opustil, utekl s milenkou.
Nevím, co jste četla, nebo kdo vám co napovídal,
ale oba moji rodiče
se velmi aktivně podíleli na životech svých dětí.
Otce jste posledních šest let jeho života neviděl.
Máme-li zůstat přáteli, opusťme toto téma.
Dobrá.
Mohu se zeptat na vaše vzdělání?
Pane.
- Co s ním? - Také je dost neobvyklé.
Byl jsem na internátní škole v Británii, co je na tom neobvyklého?
Chvíli, ale pak vás poslali do školy v Německu.
Protože tam žily mé sestry.
- Nacistky. - Prokrista.
Jedna si vzala Hitlerova blízkého přítele.
Ve škole v Německu jsem nebyl ani rok,
pak jsem se vrátil do Británie.
O co vám jde? Je jasné, na čí jsem byl straně.
Mé válečné záznamy mluví za vše.
Jen říkám, že vaše minulost je o moc zajímavější, než by si
lidé představili.
- Oni si něco představují? - Lidé jsou zvědaví.
Máme tu výrazného, pohledného muže,
který kráčí po boku nejslavnější ženy světa.
Kdo je to?
Nerad vás zklamu,
ale je to skutečně normální muž,
který navenek možná vede poněkud zvláštní život,
ale uvnitř je stejný jako kdokoli jiný.
Myslím, že v ničem nejste jako ostatní.
V nízkém věku jste prakticky osiřel,
vaše sestra Cecilie, nacistka, zahynula při pádu letadla...
Opravdu změňme téma.
Jaký to má na člověka dopad?
Toto trauma bezpochyby ovlivní to, jak budou
vychovávány vaše děti, budoucí anglický král.
To by stačilo.
Dle mého mají lidé právo znát své lídry, nemyslíte?
Obzvlášť ty, které nelze vyřadit ve svobodných volbách.
Už nikdy nedovol, aby mě přemohla ješitnost.
Bože!
Kensington 8953. Haló?
Sešli jsme se...
několikrát.
Na různých místech.
Později mi řekl o své práci.
V jaké se pohybuje společnosti.
O manželce se nezmínil.
Ani o dětech.
Moc mě to mrzí.
Jestli vás to vážně mrzí a chcete mi usnadnit život...
Určitě.
Musíte vydat oficiální prohlášení
a svědčit u soudu.
To nejde. Přišla bych o práci a pověst.
- Bohužel to vyžaduje zákon. - Ne!
Ne.
Takže proč přesně jste mi volala a přišla sem?
Abyste konkretizovala mé noční můry?
Promiňte.
Podle mých zdrojů zašla paní Parkerová tak daleko, že
ke svému právníkovi přivedla servírku z klubu.
Servírka nepředložila žádné konkrétní důkazy,
jen zvěsti.
Už to se jim dost blíží.
Nesmí to zajít ani o krok dál, Martine.
Ne.
Uspěje-li paní Parkerová s rozvodem,
tisk začne ne zcela neoprávněně předpokládat,
že dopustil-li se něčeho nadporučík Parker,
dopustil se toho i vévoda z Edinburghu.
Nechceme, aby tu poletovala slova jako „nevěra“ a „rozvod“.
Ne.
Ať už jsou ta obvinění oprávněná nebo ne,
otřáslo by to královským manželstvím
a ohrozilo celou monarchii.
Napadá vás něco?
Pohov!
Dospělácké povinnosti jsme splnili.
Olympiáda je v plném proudu, což znamená,
že můžeme pokračovat v důležité záležitosti: naší cestě!
Do návratu domů zbývá devět týdnů.
Za tu dobu navštívíme nejodlehlejší části Commonwealthu,
a je mi potěšením vám oznámit,
že se to obejde bez novinářů.
Bez fotografů.
Budeme skryti před zraky světa!
A na základě toho dostal Mike nápad.
Díky. Takže pánové,
rád bych vám navrhl něco trochu neobvyklého,
něco, co ještě nikdo z nás určitě nezažil:
soutěž o největší plnovous!
Těm několika mužům, kteří už vousy mají, byla udělena výjimka,
ti se holit nemusí, a místo toho budou nám ostatním
dělat porotu, co vy na to?
Jo!
- Hip, hip! - Hurá!
- Hip, hip! Hurá! - Hurá!
- Není to nic, co byste ještě neviděli. - Nevidíme to ani teď, Bille.
Ve své nekonečné moudrosti mocní rozhodli,
že budeš mít vánoční projev.
Co? Pro muže na palubě?
Ne...
Pro tu půl miliardu lidí, co tvoří Commonwealth.
Úřad lorda komořího chce, abys pronesl
řeč, která doplní tu královninu.
Tisíc slov, nejlépe povznášejícího tónu, v křesťanském duchu.
S co nejvíce odkazy
na význam rodiny a posvátnost manželství.
A co když nechci?
Obávám se, že se nepočítá s tím,
že bys na to, či cokoli jiného, měl názor.
Vzhledem k postavení
budete mít proslov jako druhá, v obvyklý čas, v 15:00.
Avšak na Boží hod ráno
bude vévoda z Edinburghu v Grahamově zemi
na Antarktidě, jež je oproti nám o deset hodin pozadu,
tak bude muset kvůli projevu vstávat za svítání.
Proč bude mít projev?
Madam?
Není to přeci obvyklé.
Ne, je to výjimečné.
Zřejmě proto, že když
Vaše Veličenstvo a Jeho královská Výsost
spolu nebyli tak dlouho viděni na veřejnosti,
pak budou-li alespoň slyšet...
Chápu. Má to lidi ujistit, že je vše v pořádku.
- Až tak bych to neřekl. - Já ano.
Považuji to za dobrý nápad.
Děkuji, Michaele.
Můžete mi říct, jen ze zvědavosti,
Jak dlouho jste byli s Lady Adeane nejdéle bez sebe?
Myslím že tři týdny.
Řekl byste, že vám to odloučení spíš prospělo, nebo uškodilo?
Moc jsme o tom nepřemýšleli.
Obzvlášť Helen věří, že z odloučení toho moc dobrého neplyne,
že manželé mají být spolu.
Jistě.
Madam.
- Browne? - Ano, pane?
Co se děje?
Loď australského námořnictva HMAS Warreen vyslala nouzový signál.
Našli rybářský člun několik dní unášený proudem.
Jediný přeživší se málem utopil při opravě.
Má zlámaná žebra a asi propíchlou plíci.
Na palubě Warreenu není doktor.
- Ten muž umírá. - Jsme nejblíž?
O tři míle dál je francouzská nákladní loď.
Jsme nejblíž.
Nastavte kurz.
Obrat do protisměru!
Obrat přes příď!
Devadesát stupňů!
Zvedejte.
Nahoru.
Pevně ho držte.
Popruhy.
Pohov.
Vylovili jsme ho z vody nedaleko jeho lodi.
Zbytek posádky se musel utopit.
Nenašli jsme lodní deník. Nevíme kdo, ani odkud je.
Je jedno kdo to je a odkud je.
Byl to kapitán lodi. To je hlavní.
Připravte kapačku.
Je jeden z nás.
Okamžitě podejte infuzi.
To je vyloučeno, pane.
Proč?
V rámci oficiální cesty máme pevný časový plán.
Kdybychom ho odvezli tam, odkud přišel,
znamenalo by to vydat se zcela opačným směrem.
Zabralo by to několik dní, možná celý týden.
Dohnali bychom to.
Má štěstí, že jsme ho zachránili.
Vysadíme ho při nejbližší příležitosti a hotovo.
Bude zbytečně odloučen od domova.
V cizí zemi, kde se nedomluví.
Daleko od rodiny.
To není má starost.
Ať si nějaká méně důležitá loď najde čas...
na takovou charitu.
Svou povinnost jsme splnili a jsme na cestě domů.
Jsme v podstatě jen výletní jachta
a paliva i času máme nazbyt.
Pane, mé rozhodnutí coby vlajkového důstojníka zní ne.
A mé rozhodnutí coby admirála zní ano.
Této lodi velí jediná osoba.
A tou je vlajkový důstojník.
Vzpomeňte si na svůj výcvik u námořnictva.
Vzpomínám si na něj, abyste věděl.
Za války jsem velel torpédoborcům.
V té samé válce, kterou vy jste strávil na souši.
Nikdy nezneužívám své výsady a nechci ani teď,
ale toto je královská jachta.
Já zde reprezentuji Korunu
a já říkám: otočme se a odvezme toho muže domů.
Mí drazí přátelé, po dvaceti rušných týdnech na moři,
kdy jsme navštívili pět kontinentů a urazili tisíce mil, vám s radostí
hlásím, že to největší dobrodružství jsme si nechali na konec.
Královská jachta Britannia se zapojila do záchranné akce
a z vody jsme vylovili ztroskotaného námořníka.
Operovali ho naši skvělí chirurgové,
načež jsme se odklonili z trasy a odvezli ho k jeho lidem a rodině.
A jací to lidé.
Jaká rodina.
Jaký domov.
Pokud vás, členy Čtvrtečního klubu, někdy unaví
vaše šedivé a prázdné londýnské životy,
radím vám okamžitě přesídlit za ostrovními národy
na souostroví Tonga...
Blíží-li se něco nebi na zemi, pak je to zde.
„Nikde se nám nedostalo takového přijetí...
ani tak dobrého jídla.
Nikdy jsem nezažil takovou ochotu
se osvobodit a užívat si.
Nikde na Zemi,
a že jsme ji procestovali křížem krážem,
jsme nenarazili na tak krásné ženy.“
„Bylo to vskutku nejpozoruhodnějších několik dní.
A když jsme se, ač nesmírně neradi...
museli po třech dnech rozloučit,
byli jsme všichni ne trochu, ale ohromně zamilovaní.
BARON NAHUM, ČTVRTEČNÍ KLUB WHEELEROVA RESTAURACE
Je to rukopis vašeho muže, že?
Potřebujete prý důkaz.
Není to královská cesta, ale pětiměsíční pánská jízda.
Děvky v každém přístavu.
Hodně štěstí.
Děkuji.
- Veselé Vánoce. - I vám, Vaše Veličenstvo.
- Děkuji. - Díky bohu.
Tak dobře.
Výborně, teď...
Děkuji.
Edwarde!
Moc rád tě vidím.
Už to máš?
Ne.
Čekám na inspiraci.
Navrhuji nějaké pořádné klišé o Vánocích a Commonwealthu.
To chtějí oni. Přemýšlím, co chci říct já.
Jistě.
- Naladěno? Home Service. - Už to bude, pane.
Kde přesně Philip je?
- V Grahamově zemi. - Kde to je?
Dickie, kde to je?
V Antarktidě?
Na severu nebo na jihu?
- Na severu. - Neblázni, mami, na jihu.
Ví to vůbec někdo?
Ano, na severu je Arktida,
takže Antarktida je na ne-severu, že, Dickie?
Co je „ne-sever“?
Dále.
- Je čas. - Dobrá.
Vaše Veličenstvo, Vaše Výsosti.
Děti.
A nyní vánoční projev Jeho královské Výsosti,
vévody z Edinburghu.
Dobré ráno.
Hlásí se Britannia.
Mluvím k vám z okraje Jižního Pacifiku.
59 stupňů jižní šířky, 60 stupňů západní délky.
Abyste to místo našli, museli byste otočit globus vzhůru nohama.
Několik z nás tady na královské jachtě se tak skutečně cítí,
protože tak daleko od domova jsme poprvé.
Odlehlost tohoto místa
člověku nabízí cennou zkušenost zamyslet se...
nad vlastním životem, nad způsobem, jakým ho vede.
Procestovali jsme svět a poznali všemožné kmeny,
společnosti a kultury.
Donekonečna jsme debatovali o nejlepším
vládním a právním systému, o nejzajímavějším náboženství.
Žasneme nad tím, kolik jsme toho viděli.
Pochopitelně nás to přimělo zamyslet se...
i nad našimi životy.
Nad tím, co je pro nás samozřejmé.
Je to vážně Philip? Není to nějaký jeho imitátor?
- Proč? - Zní to divně. Jinak.
A teď jsem tu, téměř 10 000 mil od Londýna,
obklopen širými vodami...
Život na palubě lodi je pěkný, ale může být samotářský.
Jsme tu s muži pohromadě...
ale přeci každý sám.
Mám ti vyřídit, že je vše připraveno.
Dobře.
Změny na poslední chvíli?
- Tak nějak. - Chceš pomoct?
Ne, děkuji.
Síla signálu je dobrá.
Nechci nic říkat...
Zkusíme to spustit.
V rozhlase jsou připraveni, pane.
Jsme připraveni, madam.
Ano.
Veselé Vánoce.
Veselé Vánoce, Vaše Veličenstvo.
Lid Velké Británie a Commonwealthu si nyní poslechne
Její Veličenstvo královnu.
Děkuji. Madam.
I letos si lidé po celém světě vyměňují vánoční blahopřání,
nesena na neviditelných křídlech
vědy 20. století.
A ze všech těch mnoha zpráv ze všech koutů Commonwealthu
nás žádná nepotěšila víc,
než slova mého manžela...
z odlehlých a osamělých končin Antarktidy.
Jemu mám vyřídit...
od všech členů naší rodiny, kteří se tu dnes sešli,
blahopřání na palubu Britannie.
Čeká tu na tebe velká, soudržná rodina,
která na tebe bude čekat vždy, ať už budeš kdekoli.
Ráda bych vyjádřila vděk mužům a ženám Commowealthu,
jejichž úsilí v našich velkoměstech...
NIKDY NEZAPOMEŇ, ŽE MÁŠ RODINU
Tady jsi!
Jsi v pořádku?
Ano.
Ta její řeč.
Co s ní?
Nečekaně mě dojala.
Zaskočila mě.
Musím přiznat, že se mi trochu...
Stýská?
Ano.
No jo.
Překlad: Magda Bělková