A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOZOZATA
BRITANNIA, ŐFELSÉGE JACHTJA
Drága Baron...
Gyerünk, fiúk!
...kedves klubtársaim...
Uram!
...jócskán benne járunk körutunk első szakaszában.
Pihenj!
A herceggel elrepültünk, és Mombasában szálltunk fel a jachtra.
- Hogy van? - Remekül, uram.
Onnan Ceylonba utaztunk, a mennyei Seychelle-szigetek érintésével.
Aztán a csodálatos maláj államok között Új-Guinea szigetéig.
Mivel a herceg nincs oda a ceremóniákért,
jobban szereti a sportot a vacsoráknál és beszédeknél,
bármerre mentünk, megtartottuk a magunk kis olimpiáját.
- Húzzátok! - Gyerünk, fiúk!
Sok tehetséges sportoló van a fedélzeten:
futók, evezősök, focisták.
És majdnem mindenhol legyőztük a helyieket, ahol jártunk.
De attól tartok, Új-Guinea szigetén tényleg ellenfelünkre akadtunk.
Állj fel!
Szerencsére mindig ott van a krikett...
Gyerünk, Aldrich!
...ahol biztosan visszavághatunk...
Kapu ledöntve!
- Ez az! - Igen!
...főleg, mert a krikettel eddig nem találkoztak Új-Guineában.
Éjszakánként a kalandok folytatódnak.
A korábbi királyi körutazásokon, amikor a királynő is jelen volt,
az esték udvarias események voltak, mindenki elővette legjobb modorát.
"Ezúttal nem.
Fülöp, mint tudjátok,
keményen dolgozó és szórakozó ember,
aki soha nem állna egy kis móka útjába.
És mint kiderült, Új-Guineában
nem létezik olyan, hogy házastársi hűtlenség!
A férfiaktól elvárják a részvételt!
A körút végére,
úgy gondolom, minőségi értékelést adhatunk arról,
hogy hol élnek a világ legszebb női.
De egyelőre elmondhatom,
hogy az új-guineai nők édesebbek, mint a ceyloniak,
és egy szinten vannak a maláj nőkkel!
E titkokat jóhiszeműen osztottam meg veletek.
Levelem tartalmának – ahogy a Csütörtöki Klub összes témájának –
titokban kell maradnia.
A fedélzeten lévő tisztek 90%-a házas,
és megölnének, ha tudnák, mit írtam!
Szigorú titoktartási szabályok vannak érvényben.
Ami a körúton történik, az itt is marad!
De biztosítlak titeket,
tájékoztatni foglak jövőbeli "kalandjainkról" is.
Úgy érzem, ez egy nagyon fontos és eseménydús körút lesz.
Örökké hűséges klubtársatok, Mike"!
FÉRFITÁRSASÁG
TÖRVÉNYT, NE HÁBORÚT
NEM A SZUEZI HÁBORÚRA!
Társadalmunk uralkodó osztályába helyeztük bizalmunkat.
Az ő kezükbe helyeztük ezt a nagyszerű országot!
És mit tesznek?
Hogyan viszonozták a bizalmunkat?
Hogy hamis ürüggyel törvénytelen háborúba sodornak minket!
Ez egy szégyenteljes, tisztességtelen vállalkozás!
Gyilkosok!
Maga! Mit szól ehhez? Micsoda szégyen!
Mindannyiunkat tönkretesznek! Gazember!
NAGY-BRITANNIA MEGALÁZTATÁSA
EDEN MIKOR TÁVOZZON?
Az invázió katasztrófa lett, az ENSZ dühöng,
ahogy az amerikaiak is.
Ígyhát miniszterelnökünknek nem maradt más választása,
mint azonnali fegyverszünetet hirdetni, és visszavonulót fújni.
A Szuezi-csatorna visszafoglalása nélkül.
- Így van. - Tehát mindez a semmiért volt?
Nem, annál sokkal rosszabb.
Gazdasági téren a devizatartalékaink annyira lecsökkentek,
hogy alig tudjuk menteni a fontot.
Az energiahelyzet éppolyan rossz.
A benzinkutaknál pánikszerű vásárlásról számolnak be,
és ahogy jön a tél, a benzin- jegyrendszer bevezetésére számítunk.
Nem túlzunk, ha azt állítjuk,
hogy ez volt az ország legrosszabb hete 1939 óta.
A béke és konszenzus, amit drága édesapád hagyott ránk,
elmúlt,
és tisztességes és becsületes hírünk a külpolitika terén
szertefoszlott.
Mi az?
Edinburgh hercege van a vonalban, felség.
Egek, most először!
- Új-Guineából, asszonyom. - Ó!
- Elnézést, bocsásson meg. - Természetesen.
- Add át az üdvözletem. - Üdvözlöm.
Halló?
Halló. Szervusz, Fülöp.
Halló? Hallasz?
Igen, igen, hallak.
Nem hallak.
Te hallasz?
Igen. Hallak.
Ööö... halló?
Erzsébet?
Hallasz engem?
Fülöp!
Készen állunk, uram.
Átkozott telefonok.
- Francos eszközök. - Én ezért nem vesződöm velük.
Gyülekező a fedélzeten reggeli eligazításra.
Pihenj, uraim!
Nos, kalandunk csupán két hete kezdődött,
és máris mintegy 30 000 kilométert tettünk meg,
ahogy beutazzuk a világ távoli sarkait,
azzal a céllal, hogy helyrehozzuk országunk hírnevét,
amelyet most tönkretesznek a politikusaink!
Szeretnék mindannyiuknak köszönetet mondani profizmusukért
és fegyelmükért. Mindannyian nagyszerűek voltak.
Mindannyian, kivéve a labdarúgócsapatot...
akiknek a selejtes és hézagos védelme,
valamint egy tehetséges balszélső hiánya miatt
megalázó vereséget szenvedtünk épp a fránya Tengerészklubtól
Port Swettenham városában!
Azt is szeretném még elmondani, ha szabad, tengernagy úr...
Igen, uram.
Csodálatos érzés volt számomra, személyesen, újra tengeren lenni.
A Királyi Haditengerészet mindig is különleges helyet foglalt el az életemben,
sőt a szívemben.
Kevés nagyobb élvezet van annál az életben,
mint egy ilyen hajón szolgálni.
Ezért is nagyon nehéz távoznom,
de távoznom kell és Melbourne-be repülnöm, hogy ott megnyissam az olimpiát,
ahol jól kell majd viselkednem,
megráznom pár kezet, átvágnom pár szalagot.
Pokoli lesz, erről biztosíthatom önöket.
És számolni fogom a perceket,
amíg újra felvesznek
és folytathatjuk nagyszerű kalandunkat!
Mindaddig viselkedjenek jól,
maradjanak formában...
és a fenébe is, ne igyák meg az összes sört!
Jól mondta, uram.
Szép volt, fiúk. Szép volt, nagyfiú.
Jó volt. Nagyon köszönöm.
Szép volt.
Annyira lehangoló ez a szuezi ügy.
NAGY-BRITANNIA MEGALÁZTATÁSA
Hát akkor ne olvass róla.
Nem tudom megállni. Mégis mit gondoltak?
- Megnézzük a programot? - Az felvidít majd?
Valószínűleg nem.
Húztam ki dolgokat, ahol csak tudtam, de még mindig elég hektikus.
Egy uránbánya-látogatással kezdünk az Északi-területen.
- Hurrá. - Mezőgazdasági felvonulások Sydneyben,
aztán a Brit Birodalom Veteránjainak Szövetsége konferenciája Canberrában.
És végül kerti partik a kormányzói palotában.
- Remek. - De...
Írtam neked egy szabványbeszédet, amit megtanulhatsz, mint egy papagáj,
és minden helyen előadhatsz.
Ausztrália.
Maga a név is olyan romantikus képeket idéz fel
a haladásról, ambícióról és lehetőségről.
Azt mondják, minden nagy nemzetre jellemző az út,
melyet a dicsőség felé tett meg.
És micsoda utat tett meg Ausztrália!
Á, értem. Szóval ez a kohó.
A korai európai felfedezőktől kezdve, akik a partjaikra léptek,
nagy nehézségeket és válságokat szenvedtek el.
Kevésbé független gondolkodású nemzetek megtorpantak volna,
az anyanemzet segítségét kérték volna,
mely egykor oly nagy szerepet játszott kormányzásukban.
De Ausztrália haladt tovább.
Mint durva és időnként engesztelhetetlen tájai,
Ausztrália
igazi erőt, igazi bátorságot mutatott.
Önök csodálatra méltóan
fejlesztették életük és kultúrájuk minden területét...
és csupán 200 év alatt különleges és egyedi civilizációvá értek,
amely, biztos vagyok benne, minden idők legnagyobbjai közt lesz.
Ausztráliára!
Kiváló beszéd.
Ügyes fiú.
A neve Helen King.
Huszonkilenc éves, a The Age-nek ír,
az egyik legnevesebb itteni újságnak.
Találkozót kért veled.
Találkozzunk vele.
Minek?
Egy interjúra.
Azt hittem, úgy döntöttünk, nincsenek interjúk.
Valóban, de az ő esetében úgy érzem, kivételt teszek.
- Láttad, hogyan nézett rám? - Igen.
Nem gondolod, hogy képzelődöm? Férfiradar és a többi.
Nem.
Nem is beszélve arról,
hogyan követett minket az egész körút alatt. Nem...
Azt hiszem, biztonsággal feltételezhetjük, hogy ő barát, nem ellenség.
A kocsi, mely ő királyi fenségét,
Edinburgh hercegét szállítja,
kigördül a csodálatos piros pályára
ezen a kellemes melbourne-i délutánon.
A tömeg magán kívül van, amikor először pillantja meg a herceget,
aki a hírek szerint nagyon élvezi az Ausztráliában töltött idejét.
És mindjárt eljön a pillanat,
ahogy a herceg elfoglalja helyét a királyi páholyban.
Ezennel megnyitom a melbourne-i olimpiai játékokat,
mely a 16. a modernkori olimpiák történetében.
Boldognak tűnik.
Most az egyszer.
A herceg mosolyog, miközben az izgatott nézők mennydörgő tapsa....
- Igen. - és ezrek éljenzése
- Nagyon boldognak. - visszhangzik a zsúfolt stadionban.
Ezt nekem köszönheted. Az én ötletem volt.
Mindig is tudtam, hogy jó ötlet ragyogni hagyni. Egyedül.
Milyen csodálatos pillanat.
Igen, köszönöm, anyu.
Az ókori Görögországban a játékok kezdetét
a galambok reptetésével jelezték,
s így van ez ma is.
Készen álltok?
- Igen. - Igen.
- Mrs. Parker. - Igen.
Erre tessék.
Itt várjatok.
Mrs. Parker. Miben segíthetek?
Szeretnék különválni a férjemtől. Még jobb lenne a válás.
Nem bánja, ha megkérdezem, milyen alapon?
Azon, hogy soha nem látom.
A távollét nem jogalap a válásra.
Elhanyagolás?
Az sem, attól tartok. A nagy hármas egyikére lesz szüksége:
Házasságtörés, észszerűtlen viselkedés vagy elmebaj.
Egészen biztos vagyok benne, hogy volt házasságtörés.
Bizonyítékra lesz szükségünk.
Az nem lesz egyszerű.
A munkája miatt.
- Mike Edinburgh hercegének dolgozik. - Milyen minőségben?
A magántitkára.
Értem.
És a legközelebbi barátja is. Szinte elválaszthatatlanok.
Teljesen biztos ebben?
Egy válás teljesen elszigetelhet egy nőt.
Talán jobbra fordulnak a dolgok.
Ha kitart.
Általában úgy vélem, mindig így a legjobb mindenkinek.
A fű ritkán zöldebb.
Visszajövök, ha lesz bizonyítékom.
- Szedi a petidint? - Igen.
És a pentobarbitált?
Igen, szedem a pentobarbitált, de nem hat.
Valami erősebbre van szükségem.
Nincs ennél erősebb.
PENTOBARBITÁL
Az a helyzet, hogy gyógyszerészetileg elmentünk, amíg csak lehetett.
A legnagyobb együttérzéssel vagyok az állapota iránt, miniszterelnök úr...
és teljesen megértem, hogy pihenésre van szüksége...
de, tekintve a kihívásokat, melyekkel ez az ország most szembenéz,
nem érzi úgy, hogy kötelessége
csak még egy kis ideig ellátni a feladatait?
Ugyanezt kérdeztem az orvostól, asszonyom, de ragaszkodott hozzá.
Úgy érezte, az emberi tűrőképesség végső határára jutottam.
De az ország biztos kezekben lesz.
Mr. Butler veszi át az irányítást távollétem alatt.
Mr. Head felügyeli csapataink kivonását Egyiptomból,
és Mr. Macmillan felügyeli majd a... gazdasági helyzetet.
Gazdasági válságot.
Ön szerint meddig lesz távol?
Nem sokáig, asszonyom.
Néhány hétig.
Nos, gondolom, mindig hamar elérhető lesz.
Ezt mindig elmondom a magántitkáraimnak.
Igen, távol leszek, de Windsor tényleg csak egy sarokra van.
És Norfolk is.
Durham megye, ugyebár?
A családja otthona.
Jamaica, asszonyom.
A családja otthona?
Ahova az orvos szerint mennem kellene.
Konkrétan Jamaicát javasolta?
Konkrétan napsütést, trópusi napsütést.
Azt mondta, úgy érzi, az életem függhet tőle.
Mit írna fel nekünk, többieknek – mit gondol?
Miniszterelnök úr.
Felség.
Elnézést!
Ön odabent dolgozik, ugye?
A Csütörtöki Klubban, pincérnőként?
- Ki kérdezi? - A nevem Eileen.
Van egy perce?
Mit tehetek önért?
Szeretném, ha elmondaná nekem, mi folyik... odabent.
- Ön riporter vagy valami? - Nem, semmi olyasmi.
Csak az egyik tag felesége és gyermekeinek anyja.
Talán ismeri őt, a neve Mike.
Annyi úriember jár ide.
Mike Parker.
Ismeri őt, nem igaz?
Mike biztosan tett róla. Ön pont az esete.
Nézze, egy nap majd Ön is megházasodik,
és őszintén remélem, hogy jól választ....
de ha nem, és egy olyan férfit ismer meg, aki boldogtalanná teszi,
akkor, mint nő, azt kívánnám,
hogy könnyen, fájdalommentesen hagyhassa el azt a férfit...
Szóval, ha van bármi, amit el tud nekem mondani,
ami talán megkönnyítené, hogy elhagyjam...
Sajnálom, Mrs. Parker, de semmit sem tudok a férjéről.
- Itt a címem és a telefonszámom. - Elnézést. Szabad lenne?
Csak...
Ha bármi eszébe jutna.
- Még két martinit kérnénk. - Rendben.
Lily! Lily! Lily!
- Martin. - Van egy perce, Michael?
Úgy gondolom, fontos.
Jöjjön be.
Arra kérem, vegyük át még egyszer.
Igen. A pletyka eredete igen szövevényes.
- A testvére... - A sógornőm.
...együtt ebédelt a nagynénjével, aki a hétvégét
a Cholmondeley kastélyban töltötte.
Ahol az egyik vendég a bridzspartnere...
Teniszpartnere.
...volt annak az ügyvédnek, akit Eileen Parker felkeresett.
Igen, azt hiszem, ennyi.
Ez már madjnem fél Nagy-Britannia.
És ezek az emberek mind tudják, hogy Mrs. Parker válni akar?
Igen.
Ez sajnálatos.
Nehéz lesz kordában tartani.
És mik Mrs. Parker sérelmei?
Elhanyagoltság, ésszerűtlen viselkedés...
és... házasságtörés.
Csak egy feleség megérzései, semmi kézzelfogható,
de úgy tudom, egy bizonyos ebédklub szóba került,
ahol Parker korvettkapitány és Edinburgh hercege...
Ne is folytassa. Rendszeres látogatók.
Valójában alapító tagok.
Megtenné, hogy figyelemmel kíséri az ügyet, Martin?
Közelről.
- Három indigós másolatot kérnék, Jane. - Rendben.
Köszönöm.
- Itt is vagyunk. - Asszonyom.
- Óvatosan. - Köszönöm.
- Készen áll, uram? - Természetesen.
Ő királyi fensége, Edinburgh hercege.
- Köszönöm, hogy fogad, uram. - Szóra sem érdemes.
Csak egy kis türelmet kérek, míg leteszem a holmim és előkészülök.
- Csak tessék. - Köszönöm.
- Ideteszem a mikrofont. - Segíthetek?
Nem, megoldom, köszönöm.
Rendben, azt hiszem, megvagyok.
Rendben, nos, akkor én... magukra is hagyom önöket.
Köszönöm, Michael. Kérem.
Köszönöm.
Készen állok, ha ön is.
Nos, nem is kezdhetnénk mással, mint az egyiptomi helyzettel és
a nemzetközi reakciókkal kapcsolatos véleményével.
Miért?
Óriási tüntetések London utcáin,
Eden engedve a nemzetközi nyomásnak tűzszünetet hirdet.
Ön szerint ez nem jelentős pillanat az országa számára?
Talán, de nem kívánok véleményt nyilvánítani.
Miért nem?
Nem az én dolgom. A királyi család tagjai nem tesznek ilyesmit.
Csak gondol valamit az ügyről.
Hát persze, nem vagyok zöldség, de...
az ilyen ügyekkel kapcsolatos véleményem maradjon magánügy.
Nyilván eltűnődünk, hol lesz Nagy-Britannia helye a világban.
Biztosra veszem, hogy Nagy-Britannia rendben lesz.
Innen úgy tűnik, hogy Nagy-Britanniát nyilvánosan megalázták.
Ó!
Mivel ön meglepően haladó nézeteket vall,
ez bizonyára aggasztja.
Haladó nézeteket vallok?
Nem így gondolja?
A koronázás közvetítése?
A modernizáció támogatása?
Ez csak a józan ész.
Ha az ember haladó gondolkodású, akkor kész változtatni.
Mondjuk úgy, nagyon korán megtanultam, hogy
jobb a dolgokat nem biztosra venni.
A családjára céloz.
Hogy el kellett hagyniuk Görögországot a forradalom alatt.
A nagyapját lelőtték, az apja elmenekült, hogy ne lőjék le.
Igen, így van.
Látja, mennyi minden van, amit az emberek nem igazán tudnak Önről.
Biztosíthatom, hogy mindent eltúloznak.
- Az igazság elég unalmas. - Unalmas?
Hogy hogyan menekült el Korfuról egy narancsos ládában?
Majd a gyerekkorát száműzetésben töltötte, vándorolva.
A "száműzetés" túl erős szó, túl érzelmes.
Mindenkivel megtörténhet. Aztán együtt él vele.
De nem lehetett egyszerű.
Gondolja, hogy a száműzetés traumája
okozhatta édesanyja betegségét?
Milyen betegségét?
Információm szerint idegösszeroppanása volt.
Nem volt könnyű neki.
De azért boldogult.
Elvitték őt, nem igaz? Egy intézetbe.
Majd az apja rögtön otthagyta a családot, és megszökött a szeretőjével?
Nem tudom, mit olvasott, vagy hogy kivel beszélt,
de mind az anyám, mind az apám
aktívan részt vettek gyermekeik életében.
Az sem igaz, hogy nem látta az apját az utolsó 6 évében?
Ha barátok akarunk maradni, most váltsunk témát.
Rendben.
Megkérdezhetem a tanulmányairól?
Uram.
- Mi van vele? - Az is elég szokatlan volt.
Angol internátusba jártam. Nem értem, mi szokatlan ebben.
Egy ideig, de aztán kivették onnan, és Németországba küldték iskolába.
Mert a nővéreim ott éltek.
- A náci nővérei. - Jaj, Istenem!
Egyikük Hitler egy közeli barátjának felesége volt.
Kevesebb mint egy évig jártam német iskolába,
mielőtt visszatértem Angliába.
Mire akar kilyukadni? Elég egyértelmű, hogy melyik oldalon álltam.
A háborús érdemeim önmagukért beszélnek.
Csupán azt mondom, hogy a háttere sokkal érdekesebb és összetettebb,
mint sokan gondolnák.
- Elképzelnek ők bármit is? - Szerintem az emberek kíváncsiak.
Itt ez a feltűnően jóképű férfi,
aki a világ leghíresebb asszonya mellett sétál.
Kicsoda ő?
Nos, utálok csalódást okozni,
de ő valójában csak egy átlagos férfi
egy kívülről nézve valószínűleg különös életben,
mely azonban belülről valójában nem különbözik másétól.
Nem hiszem, hogy ön bárki máshoz hasonlítható lenne.
Fiatal korától kezdve gyakorlatilag árva, kedvenc nővére, Cecile,
aki amúgy náci, meghalt egy repülőgép-szerencsétlenségben.
Most már tényleg továbbléphetnénk.
Milyen hatást tett ez önre?
Ez olyan trauma, mely kétségtelenül hatással lesz arra,
hogyan neveli gyermekeit és Anglia jövendő királyát.
Elég volt.
Szerintem az embereknek joguk van ismerni vezetőiket, nem gondolja?
Főleg azokat, akiket szabad és igazságos választásokkal nem lehet leváltani.
Soha ne hagyd többet, hogy a hiúságom a fejembe szálljon.
Jézusom!
Kensington 8953. Halló?
Találkoztunk...
egy párszor...
különböző helyeken.
Később mesélt nekem a munkájáról.
A társaságáról.
Nem említett feleséget.
Vagy gyermekeket.
Nagyon sajnálom.
Ha valóban sajnálja, és szeretné megkönnyíteni az életemet...
Természetesen.
Szükségünk van rá, hogy hivatalos nyilatkozatot tegyen
és bizonyítékot tárjon a bíróság elé.
Nem tehetem. Elveszíteném a munkámat, a jó híremet.
- Attól tartok, a törvény megköveteli ezt. - Nem!
Nem.
Tehát felhívott, hogy jöjjek ide ma, de pontosan miért is?
Hogy felborzolja a rémálmaimat?
Sajnálom!
A forrásom szerint Mrs. Parker odáig ment, hogy elvitt egy pincérnőt
a Csütörtöki Ebéd Klubból a válóperes ügyvédjéhez.
Úgy tudom, a pincérnő nem adott konkrét bizonyítékot,
csak mendemondákat.
De mindenképpen szorul a hurok.
Ez nem mehet így tovább, Martin.
Nem.
Ha Mrs. Parkernek sikerül elválnia,
az újságok joggal feltételeznék, hogy
amit Parker korvettkapitány csinált,
azt Edinburgh hercege is megtette.
Nem akarjuk, hogy olyan szavak kapjanak szárnyra, mint "hűtlenség" vagy "válás".
Nem.
Akár igazak az állítások, akár nem,
az összetörné a királyi házasság feddhetetlenségét
és veszélybe sodorná az egész monarchiát.
Van ötlete?
Pihenj. Pihenj.
Rendben, felnőtt kötelezettségeinket letudtuk.
Az olimpia hivatalosan is elkezdődött, ez azt jelenti,
uraim, hogy folytathatjuk fontos dolgunkat,
a körutunkat!
Mostantól számítva 9 hét múlva érünk haza.
Ezalatt meglátogatjuk a Nemzetközösség legtávolabbi részeit,
de örömmel közlöm, hogy ez idő alatt
nem lesznek riporterek.
Nem lesznek fényképészek.
Eltűnünk a világ szeme elől!
És ennek tudatában Michaelnek van egy javaslata.
Köszönöm. Igen, uraim.
Igen, szeretnék egy kicsit szokatlan dolgot javasolni,
valamit, amiben szerintem még egyikünk sem vett részt:
egy szakálnövesztő versenyt!
A körülbelül egy tucat, eleve szakállas úriember pedig
a különleges rendelkezés értelmében leborotválja a szakállát, ők lesznek
erőfeszítéseink bírái, rendben?
Igen!
- Hip, hip! - Hurrá!
- Hip, hip! Hurrá! - Hurrá!
- Semmi, amit eddig ne láttál volna! - Nem is látjuk, Bill.
Rendben, végtelen bölcsességében a hatalom úgy döntött,
szeretnék, ha karácsonyi beszédet tartanál.
Tessék? Kinek? A legénységnek?
Nem.
A Nemzetközösség félmilliárd lakosának.
A kamarás hivatalából. Azt szeretnék,
hogy kísérőbeszédet mondj a királynő karácsonyi beszédéhez.
Ezer szót, lehetőleg felemelő hangvételűt és keresztény érzületűt.
A lehető legtöbb hivatkozással
a család fontosságára és a házasság szentségére.
Mi van, ha nem akarom?
Attól tartok, nem történt előkészület arra,
hogy véleményed legyen erről, vagy akár bármi másról.
A rangja miatt
az ön beszéde lesz a második, a szokásos időben, délután háromkor.
Azonban karácsony reggelén
Edinburgh hercege várhatóan Graham-földön lesz,
ami az Antarktiszi-félszigeten van, tíz órával mögöttünk,
így hajnalban kell felkelnie, hogy megtartsa a beszédét.
Megkérdezhetem, ő miért tart beszédet?
Asszonyom?
Nos, ez nem megszokott, igaz?
Nem, ez rendkívüli.
Azt hiszem, úgy érezték,
hogy, tekintve, hogy felségedet és ő királyi fenségét
olyan régóta nem látták együtt nyilvánosan,
ha legalább együtt hallják önöket...
Nem, értem. Megnyugtathatná az embereket, hogy minden rendben.
- Nem mennék ilyen messzire, asszonyom. - Nos, én igen.
És jó ötletnek tartom.
Köszönöm, Michael.
Megkérdezhetem, puszta kíváncsiságból,
mi volt a leghosszabb idő, amit ön és Lady Adeane külön töltött?
Három hét, azt hiszem.
Értem. És mit mondana,
kivirágoznak vagy szenvednek a különléttől?
Nem igazán szeretjük, asszonyom.
Különösen Helen úgy hiszi, hogy nem sok jó származik abból,
ha egy pár külön van, hogy férj és feleség összetartozik.
Igen, természetesen.
Asszonyom.
- Brown? - Igen, uram?
Mi a helyzet?
Egy ausztrál haditengerészeti járőrhajó, a HMAS Warreen, vészhívást adott le.
Találtak egy halászhajót, kifogyott az üzemanyaga, napok óta sodródott.
Egy túlélő volt, majdnem megfulladt a hajótest javítása közben.
Eltört a bordája, és lehet, hogy átlyukadt a tüdeje.
És a Warreen fedélzetén nincs orvos.
- A férfi haldoklik. - Mi vagyunk legközelebb?
Van egy francia teherhajó úgy öt kilométerrel távolabb.
Mi vagyunk legközelebb.
Álljon irányba.
Fordítsák el.
Fordul.
Kilencven fokkal.
Húzzák.
Fel, fel. Jön fel.
Hozzák egyensúlyba.
Szíjakat.
Pihenj!
A vízből halásztuk ki, a hajója mellett lebegett.
A legénység többi tagja bizonyára megfulladt.
Nem volt hajónapló a fedélzeten. Nem tudjuk, kicsoda, vagy hova való.
Nem fontos, kicsoda, vagy hova való.
Egy hajó kapitánya volt; csak ez számít.
Infúzióra lesz szükségünk.
Egy közülünk.
Azonnal. Folyadékot. Most!
Nem, ez kizárt, uram.
Miért?
Szoros a beosztásunk a hivatalos út részeként.
Elvinni ezt az embert oda, ahonnan jött,
azt jelentené, teljesen rossz irányba tartanánk.
Napokat, vagy akár egy hetet is elvenne az időnkből.
Be tudjuk hozni azt az időt.
Szerencsés, hogy megmentettük az életét.
Kitesszük a következő állomásnál és ennyi.
Szükségtelenül választjuk el az otthonától.
Egy idegen országban találja magát, idegen nyelvet hall,
távol a családjától.
Nem az én gondom.
Egy másik hajó, kevésbé fontos kötelességekkel talán találna időt
ilyen érzelgős jótékonykodásra.
Mi már végeztünk a fontos kötelességeinkkel, úton vagyunk haza.
Mi valójában egy agyondicsért luxusjachton vagyunk,
bőséges üzemanyaggal és feláldozható idővel.
Uram, mint a flotta főparancsnoka, a döntésem nem.
És az én döntésem, mint tengernagy az, hogy megyünk.
Csak egyetlen ember parancsolhat ezen a hajón.
Az pedig a főparancsnok.
Ha visszaidézné a haditengerészeti tanulmányait, emlékezne.
Ami azt illeti, vissza tudom idézni.
A háborúban rombolókon töltöttem be parancsnoki pozíciókat.
Abban a háborúban, amiben Ön, ha jól tudom, a parton szolgált.
Soha nem éltem vissza az előjogaimmal, és nem szándékozom most elkezdeni.
De ez itt a királyi jacht,
én itt a Koronát képviselem,
és azt mondom, forduljon meg, és vigyük haza ezt az embert.
Drága barátaim, 20 eseménydús, tengeren töltött hét után,
öt kontinenst meglátogatva, és több ezer kilométert teljesítve
örömmel jelentem, a legnagyobb kalandot a végére tartogattuk.
A Britannia Királyi Jacht mentőhajóvá változott,
és kihalásztunk egy hajótörött tengerészt a vízből.
Nagyszerű sebészeink megoperálták,
majd útitervünket megváltoztatva hazavittük őt, a családjához és népéhez.
És micsoda emberek.
Micsoda család!
Micsoda otthon!
Ha ti, a Csütörtöki Klub tagjai belefáradnátok valaha
a színtelen és üres londoni életbe,
ajánlom, költözzetek el gyorsan ezekre a kis diszkrét szigetekre
Tonga közelébe...
Ez lehet a földi paradicsom.
"Sosem üdvözöltek még így minket,
sosem ettünk ilyen jót.
Soha nem tapasztaltam még ilyen vágyat arra,
hogy szabad legyek és élvezzem az életet.
És sehol a világon,
pedig majdnem az egészet körbeutaztuk,
nem láttunk ilyen gyönyörű nőket."
"Valóban ezek voltak a legfigyelemreméltóbb napok.
És a legnagyobb vonakodás közepette
távozunk három nap itt-tartózkodás után,
mindannyian nem kicsit, de nagyon szerelmesen."
BARON NAHUM, CSÜTÖRTÖKI KLUB WHEELER'S ÉTTEREM
Ez a férje kézírása, igaz?
Azt mondta, bizonyítékra van szüksége.
Nem királyi körúton vannak; ez egy öt hónapos kanmuri.
Kurvák minden kikötőben.
Sok szerencsét.
Köszönöm.
- Boldog karácsonyt! - Boldog karácsonyt, felség!
- Jó napot! Köszönöm. - Hála Istennek.
Jól van, ti ketten.
Jó, most...
Köszönöm.
Eduárd!
Örülök, hogy látlak.
Megírtad már?
Nem.
Ihletre várok.
Javasolhatok néhány lelkes közhelyet a karácsonyról és a Nemzetközösségről?
Ezt ők várják el tőlem. Úgy értem, amit én akarok mondani.
Igen.
- Megvan már? A BBC Home Service. - Már majdnem, uram.
Pontosan hol van Fülöp?
- Legutóbb azt hallottam, Graham-földön. - Az merre van?
Dickie, hol van Graham-föld?
Nem, Antarktikán. Ugye?
- Az észak vagy dél?
- Észak. - Nem, ne butáskodj, anyu, dél.
Tudja egyáltalán valaki?
Nos, igen, mivel az Arktisz van északon,
és így Antarktika nem-észak, ugye, Dickie?
Mi az a "nem-észak"?
Gyere.
- Idő van. - Jó.
Felségek, királyi fenségek.
Gyerekek.
Most pedig egy karácsonyi üzenet ő királyi fenségétől,
Edinburgh hercegétől.
Jó reggelt!
Itt a Britannia.
A Csendes-óceán déli részéről szólok önökhöz.
Az 59. fok délen és a 60. fok nyugaton.
Meg kell fordítaniuk a földgömböt, hogy megtalálják ezt a helyet.
És néhányan a királyi jacht fedélzetén tényleg úgy érezzük, megfordult a világ,
hiszen sosem voltunk még ilyen távol az otthonunktól.
A hely távolisága értékes lehetőséget nyújt az embernek, hogy elgondolkodjék...
saját életéről, életviteléről.
Mostanra beutaztuk a világot, és mindenféle néppel,
társadalommal és kultúrával találkoztunk.
Véget nem érő vitákat folytattunk arról, hol vannak
a legjobb kormányzati vagy igazságügyi rendszerek, vagy a legérdekesebb vallások.
Annyi mindent láttunk, amin elámultunk, amit lenyűgözőnek tartottunk.
Ez természetesen rávitt, hogy megvizsgáljuk a saját életünket...
és életvitelünket.
A dolgokat, amiket természetesnek veszünk.
Ez tényleg Fülöp? Nem valaki, aki Fülöpnek adja ki magát?
Miért?
Csak annyira furcsán hangzik. Olyan más.
Itt vagyok, majdnem 16 000 kilométerre Londontól,
végtelen vízzel körülvéve...
Szép az élet egy hajón... de magányos is lehet.
Együtt vagyunk férfiak...
de mindannyian egyedül állunk.
Megkértek, hogy szóljak, rád várnak.
Rendben.
Utolsó változtatások?
- Valami olyasmi. - Segíthetek?
Nem, köszönöm.
A jelerősség jó.
Távol álljon tőlem, hogy...
Nézzük, működik-e a gépezet.
A rádióállomás részéről minden rendben.
Készen állunk, asszonyom.
Igen.
Boldog karácsonyt!
Boldog karácsonyt, felség!
Boldog karácsonyt, asszonyom!
Nagy-Britannia és a Nemzetközösség lakói most
őfelségét, a királynőt hallják.
Köszönöm. Asszonyom.
Ismét,
karácsonyi jókívánságok
hangzottak el az egész világon...
a a XX. századi tudomány
láthatatlan szárnyain.
És a Nemzetközösség minden szegletéből származó üzenetek közül
egyik sem okozott akkora örömet,
mint a férjemé...
az Antarktisz távoli és magányos vidékéről.
Neki üzenem...
hogy a családod minden tagja, aki ma itt összegyűlt...
a legjobbakat kívánjuk neked ott, a Britannia fedélzetén.
Egy nagy és egységes család vár itt rád...
és mindig várni fog, bármerre is jársz.
Szeretném kifejezni hálámat
a Nemzetközösség minden férfi- és nőtagjának,
akik nélkül hatalmas városaink...
FÜLÖP
SOHA NE FELEDD, HOGY VAN CSALÁDOD!
Hát itt vagy!
Jól vagy?
Jól.
A beszéde.
Mi van vele?
Megható volt. Váratlanul megható.
Nem számítottam rá.
Talán még azt is be is kell vallanom, hogy egy kis...
Honvágyat érzel?
Igen.
Értem.
Fordította: Zsoldos Gábor