PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Co je tohle, Anne?
- Tučňák. - Výborně.
A kdo myslíš, Charlesi, že je teď obklopený tučňáky?
- Tatínek! - Správně.
Protože je teď na Antarktidě a odtamtud
zamíří na Jižní Shetlandy a odtamtud na Falklandy.
A potom až sem na ostrov Ascension.
Jsou to naše zámořská území,
kam musíme čas od času jezdit,
aby se necítili zanedbáváni či opomíjeni
a nevymýšleli hlouposti, jako samostatnost.
- Vyčistil sis zuby? - Ano.
- Pomodlila ses? - Ano.
Výborně. Tak dobrou noc.
Dobrou noc, maminko.
Pojďte, děti.
Mohli bychom jim dát k posteli fotku vévody z Edinburghu,
aby ho poznaly, až se vrátí.
Pět měsíců je v tomto věku dlouhá doba.
Ano, madam.
- Co to je? - Od Jeho královské Výsosti, madam.
Záznam z královské cesty.
Jak milé.
Podíváme se na něj místo dalšího filmu.
„Píši, abych informoval o úmyslu zahájit rozvodové řízení
mezi nadporučíkem Parkerem...“
Kensington 3742.
Tommy?
LISABON
Premiér se vrací po třech týdnech z Jamajky.
A je tady!
Pane premiére!
Děkuji! Je báječné být zpět mezi vámi.
Jak víte, odjel jsem ze zdravotních důvodů.
Nyní jsem zcela způsobilý vrátit se ke svým povinnostem.
- Děkuji. - Pane premiére!
Ztište se!
- Sednout! - Už to začalo?
Charlesi, no tak.
K filmu poslal i komentář, přečtu vám ho nahlas.
„Ahoj všichni!“
Ahoj!
Ahoj tatínku!
„Všechny si vás představuji,
jak tam sedíte a doufáte, že je to Netvor z Černé laguny.
Ale místo toho přichází jen mé staré, nudné já...“
- Tučňáci! - To není on!
„...na Ostrov krále Jiřího...“
„...sto mil od pobřeží Antarktidy.“
- To je váš tatínek. - To je on?
„A vklíněné mezi bílé kosti prastaré velryby,
jsme tu našli nové kamarády a Mike se šíleně zamiloval.“
- Jak jsou krotcí. - Má vousy!
Všichni si pěstují plnovous.
Vypadají tak prohnaně.
To neříkej. Spíš jako průzkumníci.
- Co je tohle? - To je velmi vtipné, mami.
„Dokonce jsme zde nainstalovali rozcestníky, abychom našli cestu domů.“
Buckinghamský palác, to je dobré!
„Ale na dojíždění to moc není.“
„Naštěstí jsme si tu našli přátele
z britské lovecké společnosti Aerosurvey, kteří jsou
skvělými společníky na tenis.“
Oni hrají tenis! To je směšné!
Propána!
Teď něco o psech husky, co jste nevěděli.
Každé jejich oko má jinou barvu.
- Jako císař! - Mami!
„Ale nejraději ze všeho mají tenisové míčky.“
Ano, to vidíme.
„A díky drápům jim to na ledě neklouže.“
Podívejte, teď jede Philip!
„K naší zvířecí rodině se připojují tučňáci
a tuleni, kteří vás pozdravují.
Stejně tak já.
Váš milující táta...
a manžel.
Philip.“
Dobré ráno.
Tommy?
Vaše Veličenstvo.
Myslela jsme, že si užíváte penze.
- To ano, madam. - Tak co tu proboha děláte?
Buď vám to tu chybí víc, než je zdrávo,
což by bylo...
- Tragické. - Ano.
Nebo se stalo něco vážného a zavolali vás na pomoc.
Jen rutinní záležitost s plukovníkem Adeanem.
Sotva rutinní, když poslali královský vůz.
To vozidlo je moje.
My vám dali vůz?
Ano, madam. Jako součást balíčku na rozloučenou.
Ale ne s řidičem.
I s řidičem.
- To já? - Jsem o tom přesvědčen.
V našich srdcích zaujímáte speciální místo, Tommy.
No nic, musím jet.
Do Windsoru?
Ne, do Sandringhamu.
Michael mi naplánoval pár dní volna.
To je dobře.
Dobře, že jste s tím za mnou přišel, Michaele.
Sloužil jsem třem generacím královské rodiny, čtyřem panovníkům,
a dělal jsem vše, abych je chránil, zejména před nimi samotnými.
Je to však poprvé, co se snažím zachránit manželství někoho jiného,
abych ochránil Korunu.
Ne že by nás zajímalo štěstí Parkerových.
Absolutně ne, Tommy.
Drahý Philipe,
nemohu ani popsat, jak moc se nám líbil tvůj film.
Bylo úžasné tě opět vidět.
Děti byly nadšené z velryb a tučňáků.
Moc ti to slušelo
ve velrybářském úboru, i s těmi vousy.
JKV PHILIP, VÉVODA Z EDINBURGHU
„Nikdy nezapomenu na to, co říkala babička
o manželství s vousatým mužem.“
Pokračuje, ale ne,
to číst nebudu.
- Ale no tak! - Nekaž srandu!
No tak!
Krucinál!
Můžeme si být jistí, že na Jeho královskou Výsost doma
čeká velmi vřelé přivítání!
KDE JSTE BYL, SIRE ANTHONY?
EDEN OZNÁMIL: „VRÁTIL JSEM SE POSÍLEN.“
PREMIÉR, JENŽ OPUSTIL ZEMI, SE VRACÍ
Dobré ráno.
Nejdříve ze všeho vám musím poděkovat
za to, jak jste to tu beze mne zvládli
a za to, jak mě Rab zastupoval po dobu,
co jsem tu nebyl.
Informovali jste mě o rozhodnutích, jež bylo nutné učinit.
Po celé ty měsíce jsme jednotná vláda.
A měli bychom jí zůstat.
Ale my přeci nejsme jednotní,
že ne, Anthony?
Válka, na které jsi trval, nás rozdělila jako Caesara s Pompeiem
a země je v chaosu.
Na pumpách došlo palivo, v obchodech jsou prázdné regály.
Naši spojenci jsou proti nám.
Naše mezinárodní pověst je v troskách.
Jak pohotově se otáčí tvá korouhev, Harolde.
Byl jsi pro válku, pokud si vzpomínám.
Pouze dokud to bylo legální.
Ty...
lháři!
Lháři!
Chtěl jsi to úplně stejně jako já!
Kdybys měl možnost, vlastnoručně bys Násirovi strhl skalp,
odvezl bys ropu z průplavu a podpálil Střední východ!
Ztratil jsi důvěru lidí i strany.
To je konec cesty.
Cesty, na kterou jsi mě záměrně navedl.
A teď mě opustíš?
Vy všichni.
No tak, Anthony.
Víš stejně jako já,
že v politice neexistuje spravedlnost.
Poběž!
Kapitán Lascelles?
Paní Parkerová.
Co vás sem přivádí?
Muž v penzi se musí seznamovat
se všemi místy na čtení v Londýně.
Co čtete, smím-li se ptát?
Neříkejte mi, že romantickou poezii.
Vojenskou historii.
Napoleonova tažení.
- Tam je váš syn? - Ano.
Nadporučík Parker musí být pyšný.
Mohl by. Kdyby věděl, jak jeho děti vypadají.
Zase je pryč. Na cestách.
Rozumím vám.
Z vlastní zkušenosti vím, jak je to těžké.
Zůstávat sama s dětmi celé dny, někdy týdny.
Silná manželství to určitě ustojí.
Naše to bohužel nevydrželo.
To je mi líto.
Mohl bych vás poprosit, abyste ještě chvíli pozdržela jakákoli
veřejná prohlášení?
Jak oba víme, vévoda z Edinburghu
vykonává na své cestě důležité královské povinnosti
a neradi bychom, aby se v novinách objevilo něco,
co by jeho snahy zmařilo.
Nebo zpochybnilo královské manželství.
Tak proto jste přišel, že? Nebyla to žádná náhoda.
Věděl jste, že tady budu
a chtěl jste za ně ztratit slovo. Jak ubohé.
I v důchodu jste jejich poskok, 24 hodin denně.
Nerad vás ruším, madam, ale právě volali z Downing Street.
Premiér požádal o schůzku, prý je to naléhavé.
Sedí ve vlaku a bude tu ve tři hodiny odpoledne.
Na 1. nástupiště přijíždí vlak z Londýna. Prosím, odstupte od okraje.
Eden!
Styďte se!
Děkuji.
EDEN MUSÍ JÍT!
Samozřejmě jsem se ptal na druhý názor. I na třetí.
Prosil jsem je, ať mi dovolí pokračovat.
Ale lékaři byli jednomyslní.
Nadešel čas, abych dal přednost zdraví před vlastí...
a abych...
vám předložil svou rezignaci.
Mrzí mě, jestli jsem...
vás zklamal.
Naznačila jsem něco takového?
Ne, ale...
možná jste si to myslela.
Já...
Myslela jsem si, že rozhodnutí jít do války bylo uspěchané.
A mrzelo mě, jak jste ve sněmovně lhal, když jste tvrdil,
že jste o záměru Izraele nevěděl.
Oba víme, že tomu tak nebylo.
I přes toto všechno
jsem pro vás měla pochopení.
Když tak dlouho vyčkáváte v zákulisí a podporujete velikána,
jakým byl Winston, tak trpělivě a věrně
a nakonec máte šanci se s ním poměřit...
Neudělat nic
je často nejlepší řešení,
ale z osobní zkušenosti vím, jak to může být frustrující.
Historii nepsali ti, kteří neudělali nic.
Je tedy přirozené, že ambiciózní, urputní muži
se chtějí zapsat do dějin.
Nebo vstoupit do dějin tím, že selžou..
Myslím, že nyní už nemáme jinou možnost než říct Jejímu Veličenstvu
o rozvodu Parkerových
a varovat ji, že ať už je v té záležitosti vévoda z Edinburghu
bezúhonný nebo ne,
tisk je tisk a ten bude nevyhnutelně
klást otázky ohledně stavu královského svazku.
Cítím nervozitu, Michaele.
Chcete-li, mohu to vyřídit sám.
Ne, ujmu se toho...
a pokusím se to Jejímu Veličenstvu oznámit ve vlaku.
Hodně štěstí, Michaele.
Nerad ruším, madam. Přišel telegram od lorda Salisburyho.
Doporučuje, aby se nástupcem Sira Anthonyho
stal pan Macmillan.
Samozřejmě. Děkuji.
- Co se děje, Michaele? - Jen vám chci říct...
můžeme to ale probrat až po návratu
bude-li Vaše Veličenstvo chtít.
Ne. Posaďte se, Michaele.
Děkuji, madam.
Zdá se, že...
Paní Parkerová, manželka nadporučíka Parkera...
Ano, vím, kdo Eileen je.
Rozhodla se požádat o rozvod.
Proboha.
- O tom jste chtěl mluvit? - Ano.
Byť absolutně nic nenaznačuje žádné
nepřístojnosti ze strany Jeho Výsosti,
vévody z Edinburghu, měli bychom se připravit
na pár nepříjemných titulků.
Proč?
Z čeho ho obviňuje?
Ze surovosti, nezákonného opuštění a...
z cizoložství, madam.
Jsme si vědomi toho, že nadporučík Parker
je osobním tajemníkem a blízkým přítelem Jeho královské Výsosti
a také je zde ten dopis.
Dopis?
Psaný nadporučíkem Parkerem svým kolegům do pánského klubu,
v němž se chlubí „hrdinskými činy“ na královské cestě.
Jakými?
Ne...
Na to nemusíte odpovídat. Děkuji, Michaele.
Děkuji, madam.
Pan Macmillan, Vaše Veličenstvo.
Vaše Veličenstvo.
Předpokládám, že proběhly průzkumy
a že jste byl vybrán svými kolegy
jako muž, jenž má největší potenciál sjednotit vládu a vést tuto zemi
po rezignaci Sira Anthonyho.
Ano, madam.
Gratuluji.
Ačkoli se obávám, že jste zdědil danajský dar.
Ano. Řítí se na nás bouře.
Díky Edenově válce jsme přišli o morální výhodu
a dobrou pověst, kterou jsme dřív měli.
Nemluvě o zoufalé ekonomické situaci.
Je to vskutku katastrofální.
Ale nebyla to jen „Edenova válka“, že ne?
Tuto válku vedla vláda,
jejíž jste byl jako ministr financí důležitou součástí.
Rovněž si vzpomínám, že jste byl zpočátku
jedním z největších podporovatelů války.
Člověk vždy musí přijmout svůj díl viny...
v jakémkoli maléru.
Pane premiére.
Vaše Veličenstvo.
Michaele, můžete požádat, aby byl přistaven vůz?
- Můstek přijímá. Můžete. - Hlídka žádá o povolení opustit prostor.
Povoluje se.
BYL JSEM INFORMOVÁN PRÁVNÍKEM VAŠÍ ŽENY
- Loď volá můstek. - Můstek přijímá. Můžete.
ABY BYLO ZAHÁJENO SOUDNÍ ŘÍZENÍ
Máš chvilku?
Co sis myslel?
Znáš pravidla. Nikomu žádné dopisy.
Říkal jsem Baronovi, ať je diskrétní.
Ale ten dopis se nějak dostal k Eileen. A ta teď napsala do paláce.
Že se se mnou chce nechat rozvést.
Což znamená, že se to dostalo ty víš ke komu.
Ano.
Musíme s tím počítat.
Dobré ráno.
To mi připomíná Maltu.
Jak jsme spolu chodívaly nakupovat.
Zdá už se to tak dávno.
Ano.
Dnes jsem přišla proto,
že se ke mně doneslo, a velmi mě to rmoutí,
že máte problémy v manželství.
Chtěla bych vědět, jestli je něco,
s čím bych mohla pomoci.
Mému manželství s Mikem už nic nepomůže.
Chápu.
Rozvod je už nějakou dobu nevyhnutelný.
Chtěla jsem to udělat už před lety, ale když byl
takový rozruch kolem plukovníka Townsenda a princezny Margaret,
nechala jsem to být.
Děkuji.
Ale to bylo tenkrát. Dnes je dnes.
Co se změnilo?
Nic. To je ten problém.
Jen se to zhoršilo.
A ačkoli si některé ženy vyberou takové ponížení trpět,
já si sebe a svých děti vážím příliš na to, abych to snášela.
Bohužel nevím, o čem mluvíte.
Tak čtěte.
BARON NAHUM, ČTVRTEČNÍ KLUB
Neignorujte to, madam...
Nesmeťte to se stolu.
Je to tam, černé na bílém.
Mohu vás požádat o laskavost?
Můžete počkat se svým vyjádřením, dokud se nerozhodneme,
jak postupovat?
Už mě nebaví prokazovat laskavosti lidem, jako jste vy.
Dělám to celý svůj dospělý život.
Nemáte ani tušení, jak moc práce ve vašich službách poškozuje
rodiny a manželství.
Dala jsem instrukce svému právníkovi. To je mé rozhodnutí.
Pánové, dovolte mi učinit prohlášení jménem své klientky,
paní Eileen Parkerové.
„Jelikož už několik let setrvávám v nešťastném manželství,
dospěla jsem k závěru,
že pro nás oba bude nejlepší formální odloučení.
Můj manžel prokázal lhostejnost a nechuť
k rodičovským a manželským povinnostem,
a tak je jediným možným řešením rozvod.“
- Děkuji. - Pane Lewisi!
Vévodův nejlepší přítel se rozvádí, přečtěte si o tom všechno!
ROZVOD NEJLEPŠÍHO PŘÍTELE VÉVODY
JSOU NA TITULNÍCH STRANÁCH...
VÉVODŮV NEJLEPŠÍ PŘÍTEL SE ROZVEDL
PARKEROVI SE ROZVÁDÍ
VÉVODŮV NEJLEPŠÍ PŘÍTEL SE ROZVÁDÍ
PARKEROVI SE ROZVÁDÍ
Ne.
Pane.
Telegram od mého právníka v Londýně.
Tvrdí, že titulní stránky novin jsou zlé, ale ne katastrofální,
a je si jistý, že to do 48 hodin utichne.
Věří, že to přečkáme.
Oba víme, že je to jen zbožné přání.
Taky jsem dostal telegram z Londýna.
Já...
Doufám, že mi můj další krok nebudeš ztěžovat.
Ne.
Hned ráno podám rezignaci.
Potřebuji ji teď.
Tímto podávám svou rezignaci...
na post osobního tajemníka vévody z Edinburghu.
S okamžitou platností.
Přijímá se.
Pracoval jsi pro mě dost dlouho. Znáš pravidla.
Víš, jak to funguje.
Není tu prostor pro chyby ani pro skandál.
Není tu prostor pro lidskost.
Asi bys nás měl opustit na Gibraltaru.
Nemusím snad zmiňovat, aby ses zdržel komentářů a především nepsal dopisy?
Samozřejmě.
Nadporučíku Parkere!
Propustil vás vévoda?
Jen pár slov, pane!
Vypadněte!
No tak, táhněte!
Nemám k tomu co říct. Jděte do háje!
V návaznosti na rezignaci nadporučíka Parkera
se britský tisk sjednotil a vyjadřuje naprostou podporu.
Ale?
Zahraniční tisk bohužel tak laskavý není.
Včera se objevila zpráva v Baltimore Sun...
- Kde? - V Baltimoru, mami.
...že prý je hlavní město zaplaveno zvěstmi,
že měl vévoda z Edinburghu románek
s neznámou ženou, se kterou se pravidelně stýkal
ve West Endu, v bytě fotografa Barona Nahuma.
Nahum je také prezidentem Čtvrtečního klubu v Soho,
jehož zakládajícím členem je vévoda z Edinburghu.
V každém případě článek vyvolal bouřlivé reakce.
Britský tisk se toho chytil a Manchester Guardian reagoval takto:
Jen tehdy, když se rozšířily zvěsti
o románku mezi bývalým králem Edwardem VIII. a paní Simpsonovou,
dychtili Američané po zprávách z Londýna tak lačně.
Pokračujte.
Sunday Pictorial na titulní straně čtenářům připomíná, že královskou rodinu
„celý svět miluje a závidí jí proto, že je to rodina.“
Magazín Time uvádí titulek: „Příliš mnoho Čtvrtkování.“
Dále se píše: „Od časů, kdy Wallis Simpsonová
kráčela chodbami Buckinghamského paláce, neupíraly
se oči světa k těm blyštivým závěsům tolik jako dnes.“
Vévoda z Edinburghu by se měl ihned vrátit.
To je jeden návrh, Vaše Veličenstvo.
A je dobrý.
Ďáblův advokát však může namítat,
a zajímalo by mě, co si o tom myslí Michael,
že vévodův předčasný návrat zinscenovaný palácem,
by mohl tisk vnímat jako přiznání
a jen přilít olej do ohně.
Souhlasím.
A to nechceme.
Ne.
Tak co tedy?
Co?
Ano?
Chce s vámi mluvit admirál, pane.
Dobrá. Ať jde dál.
Vlastně žádá, abyste přišel vy za ním.
Děkuji, pane.
...bude-li však plachetnice zmítána čínskými proudy
a ocitne-li se opět na palubě Herma...
Admirále?
Pojďte dál.
Děkuji.
Kontaktoval mě palác ohledně
vašeho setkání s Jejím Veličenstvem za přítomnosti tisku.
Vás? Ne mě?
Já jsem velitel lodi.
Já její manžel.
Její Veličenstvo přiletí do Lisabonu o den dřív, než bylo plánováno.
- Podle pokynů... - Pokynů?
Se setkáte na letišti.
Mají konkrétní představu, jak má vaše shledání probíhat.
Děkuji.
Kravatu.
Tu ne. Nějakou, co nosí dospělí.
Tak je to v pokynech.
Proboha, jsou na ní srdíčka.
I klobouk?
Ano, pane.
Nesnáším klobouky.
V tomto případě nepůjde o to
mít ho na hlavě, nýbrž ho smeknout.
Jako gesto galantnosti a úcty.
Než vstoupím do letadla.
Než vstoupíte na schůdky do letadla.
- Michaele. - Váš klobouk, pane.
Ano, možná by bylo moudré odložit oběd...
Lásko.
Promluvíme si později.
Ano?
Vaše Veličenstvo!
Tady jsou! Konečně opět spolu, ale na jak dlouho?
Vaše královská Výsosti!
Stýskalo se vám?
...a před světem opět spolu.
Trochu to utiší zvěsti o odcizení.
Dosud nevídané scény, kdy fotografové z celého světa...
Královna a vévoda z Edinburghu se skrývají
na palubě královské jachty.
Nyní se zraky světa upírají ke královské jachtě,
na které nalezli útočiště.
Ne, chápu.
Děkuji.
To byl tiskový mluvčí paláce.
- Kroky, které jsme podnikli... - Divadlo, co jsme sehráli.
Kroky, které jsme podnikli, podle něho nesplnily účel.
Ty zvěsti se šíří dál.
Asi se oba shodneme, že takhle to dál nejde.
Ne.
Mohli bychom využít toho,
že tu nejsou děti a nic nás nerozptyluje
a vyložit karty na stůl.
A aspoň jednou si upřímně promluvit
o tom, co se musí změnit, aby naše manželství fungovalo.
Dobrá. Kdo začne?
Hloupá otázka. Už jsem se naučil, že já jsem vždycky ten druhý.
Jestli mám začít já, tak právě tady.
U tvého stěžování.
- Mého stěžování? - Ustavičného.
Fňukáš jako malé děcko.
Překvapuje tě to?
Ti tví otřesní knírači se mnou pořád jednají
jako s děckem.
- Protože se jako děcko chováš. - Samé pokyny.
„Dělejte tohle, ne tamto, noste, nenoste,
říkejte, neříkejte.“ Umíš si představit větší potupu?
Ano. Vlastně umím.
Za poslední týdny jsem se o potupě naučila víc,
než by bylo zdrávo za celý život.
Nikdy jsem se necítila tak sama, jako za posledních pět měsíců.
Čemu to přisuzuješ?
Tvému chování.
Poslala jsi mě pryč!
- Ano. A víš proč? - Ne. To řekni ty mně.
Protože jsi ztracený.
Ztratil ses ve své roli a sám v sobě.
Proboha!
Poslyš...
Uvědomuji si, že naše manželství je jiné,
- než jsme si představovali. - Slabé slovo.
A že jsme se oba ocitli...
Ve vězení?
V mimořádné situaci.
Naše manželství se od ostatních v této zemi liší,
protože cesta ven, která se jim nabízí...
Rozvod.
Ano, rozvod.
Pro nás nepřipadá v úvahu.
Nikdy.
Ne.
Ten tvůj neklid musí skončit.
Potřebuji to já.
A potřebuje to naše rodina.
Monarchie je příliš křehká.
To ty mi pořád říkáš, že ještě jeden skandál
ještě jedna národní ostuda a bude po všem.
Co by ti to usnadnilo?
Abys zůstal ve hře.
Co za to chceš?
Ptáš se na mou cenu?
Ptám se, co za to chceš.
Dobrá.
Aby to fungovalo... A dalo se to snést...
Potřebuji respekt a uznání těch otřesných kníračů.
Prosím neříkej jim tak.
Nebudu, až se toho kníru zbaví.
Tak jako své nafoukanosti a zaujatosti vůči tomu, že jsem
cizinec, jehož původ nikdo nechápe.
Jejich úctu si získáš svým chováním.
Ne!
Získám si ji tím jediným, čemu tito tvorové rozumí:
gestem, prohlášením.
Něčím nezvratným, co jim zavře ústa a nakáže respekt.
Vyšší hodnost než já má teď i můj osmiletý syn!
Jistě. Je to dědic trůnu!
Já jsem jeho otec, Elizabeth.
Její Veličenstvo královna
na základě patentu s královskou pečetí,
s datem 22. února 1957,
s potěšením uděluje
Jeho královské Výsosti, vévodovi z Edinburghu,
titul a hodnost
prince Spojeného království Velké Británie a Severního Irska.
Vévoda z Edinburghu budiž od nynějška znám jako
Jeho královská Výsost, Princ Philip, vévoda z Edinburghu.
„Ó, slavný syn Anglie, toť jest ten velikán.
Sláva jehož zaplavila zemi i oceán.
Toť tvůj ostrov milující,
hrdiny jako ty nemající.“
Báječné, pane, děkuji.
„Za tlumeného bubnů dunění,
vstupuje ten z největších na Zemi.
Toť jest on, učiňte velkolepé přivítání,
tomu, jenž svou zemi vždy ochrání.
Tomu, kdo v stovce bitev zvítězil,
a zkáze Anglie tak zamezil.“
Velkolepé, pane.
Báječné.
Michaele, máte chviličku?
Zajisté, madam.
Je to tu trochu ponuré.
Trochu?
Domácnost mívala na starosti Eileen.
Mohl bys aspoň zapnout topení.
Hele, nabídl jsem ti whisky
a připálil klobásy. Kdo si myslíš, že jsi? Šlechta?
Tu máš.
- Na naše ženy a milenky. - Ať se nikdy nepotkají.
Co teď budeš dělat? Vrátíš se k námořnictvu?
Ne.
Vrátím se domů.
Námořnictvo je domov.
Do mého druhého domova.
Austrálie.
Aha.
Budu moct přijet?
Já myslel, že se u vás všechno srovnalo.
Srovnalo, jak jen mohlo. Když se člověk zaprodá.
Chce další děti.
Au!
Řekl jsem jí, že svět nemusí krmit víc královských krků.
Ona na to: „Měl bys to považovat za druhé jednání.“
Čeho? Řecké tragédie?
Jejího života jako matky.
Z její perspektivy to dává smysl.
Charles pro ni není jako dítě, ne?
Reprezentuje Korunu.
Živoucí ztělesnění toho, kdo ji nahradí. Vystřídá.
Milovat dítě, které ne vlastní vinou představuje
tvou smrt, musí být těžké.
- Ne. - Je k němu trochu chladná.
Snaží se, jak může.
Bylo by pěkné mít pár dětí, které by byly jen děti.
Žádné smrtelné hrozby.
Které by mohla mít ráda.
Odvoz na letiště.
- Co si bez tebe počnu? - Vždycky budu na telefonu.
Tak to je konec?
Konec jedné éry.
Děkuji za ni.
Ne, Miku.
Já děkuji.
- Pane. - Philip.
Pane.
Překlad: Magda Bělková