A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Azért gyűltünk ma itt össze Isten és e gyülekezet színe előtt,
hogy ezt a férfit és ezt a nőt a szent házasságban egyesítsük.
Eme intézményt az Úr alapította, még az ember ártatlanságának korában,
a Krisztus és egyháza közötti szent kötelék szimbólumaként.
Ezáltal senkinek sem szabad rá felkészületlenül,
könnyelműen vagy hirtelen kívánalmaitól vezérelve vállalkoznia,
bujasága és mohó vágyai kielégítésére,
tudatlan állatok módjára.
De tiszteletteljesen, visszafogottan, felkészülten,
józanul és istenfélő módon.
Alaposan megfontolva a házasságkötés okait.
Ez rendkívül elragadó, köszönöm szépen!
Nagyon friss és üde, tele élettel, köszönöm!
És csinálunk még egyet, ha készen állunk, és...
Colin, állat le egy kicsit. Még egy kicsit lejjebb.
Köszönöm! Mindenki nézzen rám, és villanás!
A menyasszonyra és a vőlegényre!
Borzalmasak ezek az esküvők.
- Szörnyen felkavaróak. - Hacsak nem az ember sajátja, persze.
Egy újabb pár vonul el várat építeni.
Leengedik a rácsot, felvonják a hidat.
- Ezt hogy érted? - Ezt csinálják a párok, nem?
Egymás felé fordulnak, mi pedig csak a hátukat látjuk.
És én mit tegyek, Billy?
Nyilvánvalóan senki sem akar elvenni.
Túl félelmetesnek tűnik velem az élet.
Én megpróbálhatnám.
Ne butáskodj, te a barátom vagy.
Igen, de hát nem ennek kéne az elsőnek lennie egy férjjelöltben?
Az emberek régen nem voltak összezavarodva.
Észszerű okokból házasodtak.
A házasság a javak megerősítését szolgálta.
Meg más dolgokét is.
A barátságét és az értékrendét.
A szemléletmódét.
Nagydíjas lovakat tenyésztenénk, lenne egy rakás gyerekünk.
- Billy... - Tudom, hogy működnek a dolgok.
Ismerem a szabályokat. Az egész családod ismer, azt hiszem, nem ellenkeznének.
- Imádnak. - Ahogy én téged.
Minidig is imádtalak.
Ezer éve számíthatsz rám.
Anyu mondott valami érdekeset a minap.
Azt mondta, a házasság első tíz éve csak egy nyitány.
Hogy tíz évnél gyakran jön egy mélypont,
de aztán túllendülünk rajta, és megállapodunk.
És csak akkor kerül az egész a normális kerékvágásba.
Szerinted ez történt velünk is?
Lehetséges.
Arra gondoltam, talán rendezhetnénk… egy nagy partit idén az évfordulónkra.
Megünnepelnénk a normális kerékvágást.
Rendben.
Igen?
Rendben. Margit az.
Na, milyen volt?
Valahogy egyszerre tudott felemelő lenni
és öngyilkos gondolatokat ébreszteni az emberben.
Azt hittem, sosem érünk oda.
- Anyu rémesen viselkedett. - Tényleg?
Hála az égnek, küldtek értünk egy helikoptert, amivel hazajöhettünk.
És van egy olyan szörnyű sejtelmem, hogy közben...
az egész hajcihő közepén...
én is igent mondtam egy lánykérésre.
Micsoda?
- Kinek? - Billy Wallace-nak.
Te jó ég!
Gratulálok! Billy Wallace.
Jézusom!
Szóval, ha igent mondanék, arra te is rábólintanál?
Igen, persze.
Határozottan.
Fülöppel épp arról beszélgettünk, hogy adunk egy partit
a tizedik házassági évfordulónk alkalmából,
ott Billyvel akár be is jelenthetnétek az eljegyzéseteket,
ha szeretnétek.
Ez kedves ötlet.
Nos, akkor ezt megbeszéltük.
- Köszönöm. - Örömmel. Jó éjt, Margaret!
BERYL
...talán segít megérteni, hogyan lehetséges,
hogy a műhold a Föld feletti pályán marad,
ahelyett, hogy kisodródna az űrbe, vagy lezuhanna.
Nem biztos, hogy nagyon örülök, hogy egy orosz műhold kering a Föld körül,
pont a fejünk felett. Mit csinál odafent?
Elméletileg adatokat gyűjt
a Föld légköre felső rétegeinek szerkezetéről.
A sötétebb célja az, hogy mindenkinek megmutassa
az oroszok haderejét és technológiai potenciálját.
Ugyanaz a rakéta, amely fellőtte ezt a műholdat,
egy nukleáris robbanófejet is képes ellenséges területre juttatni,
hajszálpontosan.
És milyen hatással lesz ez az amerikaiakra!
Jókora önbizalomválságot okoz majd, ha nem tévedek.
Meg kell ragadnunk a lehetőséget, hogy segítsünk az amerikaiaknak,
hogy közös munkával elhárítsuk az orosz veszélyt.
Így kell helyreállítani az angol-amerikai kapcsolatokat,
amelyek, mint tudják,
szörnyen megsínylették a szuezi válságot.
Igaz. Tudja, a háború után állítólag Eisen…
A végsőkig elszánt vagyok, hogy helyreállítsam
ezt a különleges kapcsolatot, amely országaink között fennáll.
Hisz oly sok minden köt bennünket össze a nyelven és a történelmen kívül!
Egyfajta házasság ez.
És mint minden házasságban, vannak jó és rossz pillanatok,
de az embernek dolgoznia kell, hogy helyrehozza a dolgokat.
Azt is mondják, hogy az odafigyelés is fontos.
Minden házasságban.
Ez azt jelenti, hogy ettől a műholdtól mi is
ugyanannyit tudhatunk meg, mint az oroszok?
És hogy csináljuk?
Szerintem a sofőr először tegyen ki engem, aztán vigyen téged az állomásra.
Vagy meg is várhatlak.
Azt nem tartom jó ötletnek.
Miért nem? Mennyi idő kell nektek?
Egy nap. Talán kettő.
Ez az utolsó alkalom, ígérem.
Ne ígérj olyat, amit nem tudsz megtartani!
Nem.
Elhatároztam, hogy befejezem. Itt az ideje.
- Most, hogy miniszterelnök vagy. - Igen, így van.
Egy, kettő, három, villanás!
Ez nagyszerű!
Miért mindig Cecil Beatonnak
kell készítenie a hivatalos születésnapi fotómat?
Mi a baj Cecillel?
Amikor tavaly közzétettük, mindenki arról beszélt, milyen szép vagy rajta.
Nem! Azt mondták, mennyire hasonlítok rád.
Hát, ez igaz.
Cecil csak egyvalamit tud: tündérmeséket.
Igen, de azt nagyon jól csinálja.
Nézzen rám, királyi fenség!
Kicsit lejjebb az állat, és…
Mit gondol?
Idekérettem az új udvarhölgyemet…
Felség.
...hogy véleményt mondjon...
mivel ő legalább fél lábbal a való világban áll.
Szerintem a születésnapi portrék fejlődjenek,
legyenek érettebbek az idő múlásával.
Akárcsak az, akiről készülnek. Mutassanak jellemfejlődést!
Összetettséget.
Valóságot.
Tőlünk senki sem akar összetettséget és valóságot látni.
Üljön csak le.
Az emberek eleget kapnak abból a saját életükben.
Tőlünk azt várják, hogy segítsünk elszabadulni belőle.
Pontosan, felség.
Képzelje csak el!
Egy fiatal nő, egy közönséges teremtés. Ül a szürke mosókonyhájában.
Annyi a tennivaló. Annyi szennyes ruha.
Szomjazza a vigaszt, a reményt…
És újra. Egy, kettő, három és villanás!
Szeretné azt hinni, hogy az életének a házimunkán túlmenő értelme is van.
Kinyit egy képes újságot, és meglátja ő királyi fensége fényképét.
És egy ragyogó, mindent átformáló pillanatra
őbelőle is hercegnő lesz.
Felemelkedik a nyomorúságos, szánalmas valóságból a képzelet világába.
És később, amikor kilép az utcára
esetleg egy új kendővel a nyakán, amelyre úgy spórolta össze a pénzt,
felemelt fejjel jár majd. Mintha újjászületett volna.
És mindezt királyi fenségednek köszönheti,
és az ideálnak, amelyet ön megtestesít.
És most, egy, kettő, három és villanás!
Csodálatos!
Vagy húsz éve ismerjük ezt a szerencsétlen,
formátlan égimeszelő Billy Wallace-t.
Nézett rá ezalatt akár egyetlen nő is vágyakozva?
Akár egy pillanatra is?
Nyilván nem.
Akkor ezt mivel magyarázod?
Lord Blandford telefonált, és elnézését kéri,
de Mr. Wallace lehet, hogy nem tud eljönni ma este.
Olyan nincs, hogy nem tud eljönni. Most jelentjük be az eljegyzésünket.
Valami sérülésről van szó. Elég súlyos sérülésről.
Hol van?
Ő királyi fensége, Margit hercegnő.
- Félre az utamból! - A francba!
Fel kell polcolnia a lábát, uram!
Billy?
Rendben van, Simpson.
Nos, mi folyik itt? Ma este van a bejelentésünk.
Előre nem látható események, attól tartok. Egy hajnali csetepaté.
Részeg vagy?
Ne legyél már ilyen! Valami kellett a fájdalomra.
- De hát mi történt? - Várj, míg meghallod.
Nagyon fogsz röhögni.
Tennant barátod megsértődött valamin, amit tettem.
Összeverekedtél Colinnal?
Azt hiszem, a "párbaj" szót említette.
Párbaj?
Tennant kihívott.
Manapság ez kissé gyerekes, ha engem kérdezel,
de a párbaj az párbaj, úgyhogy elfogadtam a kihívást.
Egy úriember így tesz.
Ha teljesen őszinte akarok lenni, fogyott némi alkohol az éjszaka során.
De a hajnallal tiszta fejjel és erős szívvel néztünk szembe.
Tennant el akart motorozni Glenhez, hogy elhozza az apja régi pisztolyait.
Nevetséges ötlet volt. Nagyon hosszú az út.
Így Blandford felajánlotta az övéit.
Ez egy ostoba hiba volt!
A párbaj nemcsak a céllövőtudomány próbája.
Hanem jellempróba.
Tíz lépés.
Egy... kettő...
három... négy...
öt... hat...
hét... nyolc... kilenc...
tíz.
A kis rohadék lábon lőtt. Rém vacak érzés.
Na, mindegy, túléltem egy kisebb sérüléssel.
És miért volt rád dühös?
Furcsa, de amióta híre kelt az eljegyzésünknek,
hirtelen az érdeklődés középpontjában találtam magam.
Mintha a világon az összes csinos lány
személyes kihívásnak tekintette volna a hírt.
Nem vagyok hozzászokva, hogy én legyek a szívtipró,
vagy pláne a jó parti.
Úgy tűnik, eléggé fejembe szállt a dicsőség.
Volt egy kis botlásom a Blenheimben.
Igazi szépség volt. Filmekben is játszik. Színésznő.
Na, mindegy, Tennant fülébe jutott, és nagyon felhúzta magát.
Igen, joggal.
Te szánalmas, gyenge, gyarló bolond!
Soha nem is akartam hozzád menni.
Csak a jótékonyság szülte az ötletet.
Vagy a kétségbeesés.
És most te sértesz meg engem? Te?
A magadfajták nem sérthetnek meg magamfajtákat, hálásnak kéne lenned.
Te és a nők...
Nézd meg ezt az arcot!
Csalódottságot és undort látsz rajta.
Ezt fogod látni minden nő arcán, akit valaha ismertél.
Így fog kinézni életed következő 40 éve.
Margit...
Margit!
Francba!
Asszonyom, arra kértek, adjam át,
Margit hercegnő nem fogja bejelenteni az eljegyzését ma este.
Ő királyi fensége később mindent megmagyaráz.
Egész biztosan. Köszönöm, Michael.
Köszönöm, asszonyom.
Jól van, nyugalom!
A csendes-óceáni utamon nemrég bemutattak egy férfinak, aki azt mondta:
"A feleségem a filozófia doktora, és sokkal fontosabb ember, mint én."
Erre én csak azt tudtam válaszolni,
"Ó, igen, uram, ez a mi családunkban is probléma!"
Tudják, amikor a kezdetekben elképzeltem a házasságunkat,
két, valamiféle egyesített létezővé összeforrasztott embert képzeltem el.
Tíz év. Ez a tíz év megtanított arra, hogy a sikeres házasság titka valójában,
hogy különbözzön az érdeklődési körünk.
Azaz különbözzön, de azért legyenek közös pontok.
Különös dolog ez.
Az ember mindent lát a másikból, még azokat a részeit is,
amelyeket ő maga nem lát. És feltételezhetően
ő is látja bennünk ezt a titkos részt.
Az ember végül többet tud a társáról, mint amennyit önmagáról.
És elég nehéz tud lenni, hogy hallgassunk róla.
Úgyhogy az ember kénytelen…
kénytelen megállapodni,
egyezséget kötni, megalkudni, ha úgy tetszik,
hogy a nehezet is elfogadja a jó dolgok mellett.
De ami a legérdekesebb az egészben…
odabenn, a sűrűjében, a nehézségek és fájdalmak zavarosában…
ott leljük meg a kincset.
Emeljük hát poharunkat
a szerelemre.
Szeretett országunkra.
Az állhatatosságra.
A következő tíz ragyogó évre.
Éljen mon petit chou...
Lilibet...
Erzsébet...
a királynő!
A királynőre!
Kapcsoljuk az Alexandra Palota sajtószobáját.
Eisenhower elnök meleg szavakkal emlékezett meg a Nagy-Britannia
és az Egyesült Államok közötti különleges kapcsolatról.
Macmillan miniszterelnök úrral mindent megteszünk annak érdekében,
hogy erősítsük és helyrehozzuk azokat a mély kapcsolatokat,
amelyek egyesítik…
De nem megy.
Csak téged akarlak.
Újra megpróbáltam Harolddal.
Újra és újra.
Tudom.
De képtelen vagyok rá.
Nem bírom elviselni az érintését. A közelségét.
Taszít a gyengesége.
Undorít a szerelme.
Jó reggelt!
Drágám, micsoda felfordulás!
Gyönyörű napunk van.
Hoztam valamit, ami majd felvidít.
Cecil pazar munkáját.
Ezúttal igazán kitett magáért.
Elmondhatom, hogy én melyiket választanám
hivatalos születésnapi portrénak,
és Cecil is egyetértett velem.
De természetesen ez a döntésed.
Ami pedig Billy Wallace-t illeti...
Ne is említsd ezt a nevet.
Egész reggel vele beszéltem telefonon,
igencsak kétségbe van esve.
Aztán az anyja és a nagyanyja...
Soha többet nem beszélek vele.
Akkor találunk neked valaki mást.
Nem akarom, hogy találj nekem valakit.
Moritz, hesseni tartománygróf.
Egy távoli rokon.
Nos, az anyja katolikus volt, de a földjeik sértetlenek,
és kifejezetten jó a lovaspólóban...
Senkit!
Valaki Krisztián hannoveri herceget javasolta,
Viktória királynő leszármazottját.
Szolgált a Luftwafféban, de nem fogunk ezzel előhozakodni.
Tisztában vagyok vele, mi egy udvarhölgy dolga.
Elkísérni külföldi utakra, intézni a postámat.
Mit gondol, az is beletartozik, hogy segítsen nekem kiszökni innen?
Nem bírom tovább elviselni.
Átjön hozzám ma pár ember vacsorázni.
Mármint átlagemberek?
Igen, átlagosak.
De a maguk módján mind kivételesek is.
Elmehet.
És nem túl engedelmesek.
Nem gond. Amennyiben megfelelnek a fő elvárásoknak.
Amelyek?
Egyikük sem tenyészt lovakat, nincs földjük..
és nem ismerik az anyámat.
Jól van, emberek!
Hahó!
Emberek!
Szeretném, ha üdvözölnétek díszvendégünket,
ő királyi fenségét, Margit hercegnőt.
Jó estét!
Kezdhetjük, kisasszony? Bemutatnám a többieket.
Dudley a zongoristánk.
Ő pedig Shilpa.
Kívülállónak érzed magad...
és azt gondolod magadban:
"Úgy tűnik, ezek a különcök és kontárok jól ismerik egymást."
És tökéletesen igazad is van.
Légy őszinte!
Emlékszel egyetlen névre is?
Nem, nem igazán.
Rám sem emlékszel?
Miért, találkoztunk már?
Igen.
Hol találkoztunk?
Talán majd beugrik.
Hol is kezdjem...
Túlsó sarok.
Az ellenállhatatlan XY a mustárszínű garbóban.
- Ellenállhatatlan? - Egy kilences legalább, nem?
Hetes.
A neve Jeremy, és egy csokivagyon örököse.
A vele szemben ülő szőke szépség férje.
- A nő egy nyolcas. - Ugye?
Káprázatosak a nyilvánosság előtt.
Privátban sem okoznak csalódást. De erről majd inkább máskor.
Ki a következő?
Igen! Kipirult, húsos barátunk kasmírmintában.
Az ő neve Ken Russell, dokumentumfilmeket készít a BBC-nek.
Mindenhova busszal utazik.
Te biztos nem utaztál még buszon, ugye?
- Nem. - Kár.
Ott találod a legjobb embereket.
Meséljen arról a nőről... akinek olyan rendkívüli szemei vannak!
Frankenstein bárónő.
Ő játszott Boris Karloff mellett abban a filmben, tudja. Színésznő.
Senki nem tudja, miért hagyott el egy zseniális filmproducert
egy búskomor politikusért.
Az ő neve John Profumo.
Kurva unalmas!
Így van, tényleg, de...
Az idősebb úriember mellette...
Ne! Őt ismerem.
Ő John Betjeman, a költő.
"könyv, szabadjegy, munka, rend, szabad szólás,...
rangkülönbség,
...különbség,
- közút, közmű, parlament." - közút, közmű, parlament."
Pontosan.
Tényleg igaz, hogy két felesége van?
Remélem.
Még jobb, ha három.
Nem szeretjük a sablonos embereket.
Most pedig meséljen magáról.
- Istenem, tényleg nem emlékszel rám. - Nem.
Fényképész vagyok.
Ja, az esküvői fotós?
Az csak egy szívesség volt. Nem ilyesmiben utazom.
Akkor miben?
Ebben.
- Ezeket maga készítette? - Igen.
Portrék?
Nem szeretem ezt a szót. Annyira dohos és hagyományos.
Elnézést! Akkor mik ezek?
Emberek, arcok.
Nem találtam még ennél érdekesebb témát.
Ha eszébe jut bármi ennél érdekesebb, mindenképp szóljon!
Tetszenek.
Olyan, mintha nem is lenne ott kamera. Váratlanul kapta el őket.
- Csak a szerencsén múlt. - Megszépítette a csúfságot.
Megvetem a pózolást, a hatásvadászatot és a megtévesztést.
Te nem?
Ezért kezdett el fényképezni?
Talán.
Vagy mert így zárt ajtók mögé is bejuthatok.
- Egy konkrét személy ajtaja mögé? - Úgy általában.
A látszat csak azt jelzi,
min kell túljutni, minek kell mögé nézni.
A felszín olyan sivár, nem gondolod?
Amit az emberek láttatni akarnak, az idealizált változat nem érdekel.
Amit rejtegetnek... engem az érdekel.
De olyan közel kerül így hozzájuk.
Ez nem betolakodás?
De nagyon is az. Pont erről szól a fényképezés.
Egy kis Leica gépet használok, semmi flancosat,
és természetes fényt, hogy portyázhassak.
Egyre közelebb és közelebb kerülök,
míg végül olyan, mintha...
- Olyan, mint egy... - Behatolás.
Meghittség.
Mit szólna ahhoz, hogy engem fényképezzen?
Fontolóra venném.
Egy feltétellel.
- Mondja! - Amikor eljössz szegényes műtermembe,
akkor a címeid és a hercegnőt kint hagyod.
- Örömmel. - És a fotózás ideje alatt
azt teszed, amit mondok.
Ne nézz így rám!
Epekedsz érte, valld be!
Miért epekedem?
Hogy behódolhass.
Nyilvánvaló.
Életemben először léptem be valahova úgy, hogy senki nem állt fel vagy hajlongott.
Néhányan csak beszélgettek tovább, mintha ott se lennék.
Akik beszéltek velem, olyan közönnyel és hanyagsággal tették,
hogy az már szinte szemtelen volt.
Volt valaki, aki különösen.
- Tony. - Anthony, nem?
Nem, ragaszkodott hozzá.
Tony. Armstrong-Jones. Fényképész.
- Mint Cecil? - Egyáltalán nem.
Ennél kevésbé nem is hasonlíthatna rá.
Talán azt kivéve, hogy nyilvánvalóan homoszexuális.
Bár érdekes módon Elizabeth tagadja.
Milyen Elizabeth?
Cavendish.
Amikor hazaértem, telefonon kifaggattam.
"Mi az öt legfontosabb dolog, amit tudnom kell arról a férfiről?"
Miért öt?
Ez tűnt a helyes számnak.
- Miért nem három? - Ő sokkal érdekesebb, mint három.
És mit mondott?
Egy, hogy walesi.
- Ez érdekes? - Nem, nem különösebben.
Hogy gyermekbénulása volt.
Szenvedélye, hogy új dolgokat talál fel.
És hogy sosem lenne "egyszerűen homoszexuális".
Ez meg mégis mit jelent?
Nem egészen tudom.
De nem is közömbös számomra, úgyhogy kiderítem.
Mi volt az ötödik?
Ez öt volt.
Nem, Margit, ez négy volt.
Jól van. Az ötödik, hogy...
megkedveltem.
Igen, ez nyilvánvaló.
- Van benne valami megvetés. - Mi iránt?
Irántam. Irántunk.
Minden iránt, amit képviselünk.
Azt hiszem, te is kedvelnéd.
Ezért olyan veszélyes.
Az emeleten!
Rendben.
Várj itt.
Egy perc és jövök.
Ne mosolyogj így.
Bájos, de ne.
Túl bájos?
- Az én ízlésemnek igen. - Értem.
Jobban szeretnéd, ha nem ennék bájos?
Jobban szeretném, ha önmagad lennél. De tudom, hogy lehetetlent kérek.
Miért?
Mert nem vagyok együttműködő?
Mert fogalmad sincs róla, ki is vagy. Nézz az ablak felé!
- Pontosan tudom... - Nem, halvány fogalmad sincs.
Ablak.
Mi sem tudjuk, hogy ki vagy.
Mi, a többiek, a palotán kívül.
Mert folyamatosan tündérmesével etetünk.
Amilyen ez is.
Jézusom.
Bocsánat, de...
Cecil egy szégyen.
Nos, jó volt a családhoz.
Miért érdekel téged a család?
Ők jók voltak hozzád?
Ők a családom.
Igen.
De az a Peter Townsend-ügy.
Kegyetlen.
Tényleg olyan unalmas volt, mint amilyennek tűnt?
Tisztességes volt és régimódi.
Ezeken könnyű gúnyolódni.
Könnyű hiányolni is.
Hiányzik neked?
Néha.
Megvan. Rendben.
Megiszunk valamit nálam?
- Nálad? Az meg hol van? - Öltözz fel, és megmutatom.
Szóval... ez az… otthonom.
Csodálatos!
- Whiskyt vagy Cinzanót? - Whiskyt kérek.
Ő ki?
- Egy barát. - Miféle barát?
Egy barát.
És ő? Nem tudtad volna egy kicsit felvidítani?
Ő Sarah Macmillan, a miniszterelnök lánya.
Vagy mégsem?
Azt mondják, nem.
- Hanem Bob Boothby szerelemgyereke. - Ne.
Azt mondják, 30 éve tart a viszony
a miniszterelnök orra előtt. Mit szólsz?
Nem hiszem, hogy valaha is férjhez megyek.
Igazad van.
Szörnyű dolog.
Megnehezíti a boldogságot.
Ez mi?
Valami, amin dolgozom. Egy terv.
Törékeny, ne piszkáld!
Elnézést!
Gyere, ezt nézd meg! Ez talán tetszeni fog.
Az emberek felírták a nevüket?
A becenevüket, igen.
- Ki az a Tigris? - Cleo Laine.
- Spicli? - Dirk Bogarde.
Nicsak! Már van egy hercegnőd.
Az Tony Richardson.
Aláírod?
Van egy gyémántom erre a célra.
Na!
Szerintem soha nem volt becenevem.
Mit írjak?
Valami olyat, ami megtéveszti őket.
Beryl.
Beryl?
Rendben.
Rímel a "veszély" szóra.
Tedd vissza.
Rendben.
- Megnézzük a fényképet? - Igen.
Jó.
Először...
a vegyszerek.
Amikor először találkoztunk,
biztos voltam benne, hogy meleg vagy.
Miért?
Ahogy a nőkkel beszéltél.
Megértetted őket.
Aztán beteszed a vízbe.
Ide?
Nem is beszélve a csinos kis csípődről,
a hiúságodról és a kényességedről.
Nem vagyok hiú.
Elviselhetetlenül hiú vagy.
De látom, hogy nem vagy meleg.
Aztán beleteszed a fixálóba.
Ez az egész procedúra feltűnően begyakorolt és bejáratott.
Nők tömkelege járt itt előttem.
Gyönyörű nők.
Aztán...
felakasztjuk ide.
Mit gondolsz?
Ezt a Margitot még sohasem láttam.
- Senki sem látta még. - Nem.
Mert ezen a képen már nem hercegnő vagy.
Szeretném, ha valakinek elküldenéd.
Megadhatom a címet?
Persze.
Aztán mennem kell.
Nem...
Nem maradnál még egy kicsit?
Nem.
Itt ér véget a procedúra.
Egyelőre.
Rendben.
Sofőrrel jöttél?
Igen, kint várakozik.
Jó, akkor követhet minket.
Megtisztelő, hogy fogadott minket felséged gyönyörű otthonában.
Kapaszkodj!
Köszönjük, hogy eljöttek.
Örömünkre szolgált.
Nagyon szépen köszönjük.
- Istenem, azt hittem, sosem lesz vége! - Igen, elég hosszúra nyúlt.
Csak beszélt és beszélt.
Biztosan nem vagy meleg.
Tartsd meg.
Jó éjt!
Jó éjszakát!
Jóságos ég!
- Itt is van. - Végre.
- Nocsak. - Mi az?
Olyan, mintha...
Meztelen lenne.
Igen.
Fordította: Zsoldos Gábor