NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Totta se on. Hänen kuninkaallinen korkeutensa on kärsinyt ongelmista.
Hänen majesteettinsa toive pojastaan ensimmäisenä kruununperijänä,
joka käy tavallista koulua, on kunnioitettava asia,
ja oli ilo saada Hänen kuninkaallinen korkeutensa Cheamiin.
Älkäämme silti harhautuko ajattelemaan, että kaikki on sujunut loistavasti.
Kiitos.
Lehdet kirjoittavat hänestä lähes päivittäin.
Muut pojat lukevat hänestä lehdistä.
Ja näkevät hänen turvamiehensä.
Me teemme voitavamme, mutta...
Siinä iässä pojat voivat olla julmia.
Tosiasia on se, että Hänen kuninkaallinen korkeutensa on erilainen.
Eikä vain sen vuoksi,
kuka hän on tai ketkä ovat hänen vanhempansa.
Hän on tavattoman ujo. Herkkä.
Hauras.
Joten jos pyydätte mielipidettäni siitä, missä koulussa hänen tulisi jatkaa...
Kyllä vain.
Sanoisin, että Eton College on täydellinen vaihtoehto.
Vieläpä lähellä teitä.
Katso, Charles!
Katso, kuinka paljon lähempänä olisit meitä.
Viikonloppuisin voit juosta mäkeä ylös luoksemme.
Ja voit nukkua omassa vuoteessasi.
Täytyy vielä kysyä isältäsi, mutta hän on varmasti samaa mieltä.
"Rakas Dickie-eno.
Äiti kertoi, että hän valitsi koulukseni Eton Collegen.
Täytyy sanoa, että olin helpottunut, ja nyt olen innoissani.
Eton oli hyvä valinta.
Etkö sinäkin käynyt Etonin?"
"En opiskellut Etonissa.
Minua piinattiin erityisen tylsällä kotiopettajalla -
ennen Osbornen laivastokoulua.
Olen valtavan kateellinen Etonista.
Sinulla on siellä varmasti hauskaa.
Saanko ehdottaa herrain retkeä Arthur Cunninghamin pakeille -
Savile Row'n hienoimpaan vaatturinliikkeeseen?"
Onko se two-in-hand?
-On. -Toiselta nimeltään...
-Eton-solmu. -Eton-solmu, aivan.
-Mansetit näkyviin. -Ehkä hieman ylemmäs hartioilta.
Aivan, puolisen senttiä.
Ja hattu asetellaan päähän -
peukaloita käyttäen.
Eton-puku.
-Seuraava koko? -Viisi.
-Viisikö? -Viisi.
Valkoiset.
Hengitä sisään.
Hyvä.
Kiitos.
-Eikö vain piristäkin mieltä? -Todella!
Kaiken kruunaa tämä.
No niin!
Onneksi olkoon!
-Hieno suoritus! -Kiitos! Puolen veneenmitan voitto.
Se on merenkulun yksikkö ja vastaa nenänmittaa.
-Turvanmittaa! Poltit otsasi. -Näkisitpä sääreni.
Kiitos.
Kiri myöhästyi, mutta viimeinen poijunväli meni hyvin.
Se on merenkulun yksikkö ja vastaa viimeistä furlockia.
Furlongia!
-Syötyämme voisit jututtaa Charlesia. -Ja näyttää pokaaliani? Hyvä idea.
Ei, vaan kehua hänen pukujaan.
-Mitä pukuja? -Etonin pukuja.
Mitä? Charles menee Gordonstouniin.
-Ei välttämättä. -Kyllä välttämättä.
-Ei se ole kiveen hakattu. -Anna vasara ja taltta, niin hakkaan.
-Philip. -Gordonstoun sen olla pitää.
Se koulu muovasi minut. Se voi tehdä niin Charlesillekin.
-Etonissa ei opi mitään itsestään. -Siellä voi selviytyä ja jopa kukoistaa.
Tai muuttua surkeaksi, hemmotelluksi tolvanaksi,
joita maan yläluokka on pullollaan.
Teidän Majesteettinne, Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne.
-Dickie suosittelee Etonia. -Asia ei kuulu Dickielle.
Hän pitää Charlesista. He kirjoittelevat. Hän kuuli, että Charles oli onneton.
-Lakkaisi sekaantumasta! -Dickie haluaa sekaantua.
Petämme poikamme, jos päästämme hänet Etoniin.
Hän menee Gordonstouniin, piste.
-Hyvä on, jos se on sinulle noin tärkeää. -Kyllä se on.
-Palautamme koulupuvut. -Voit vaikka polttaa ne.
Sinä kerrot Charlesille, en minä.
-Hyvä on. -Kiitos, James.
Pidän Skotlannista,
-mutta eikö se ole kaukana kotoa? -Ei ole.
-Ja eikö teidän ole hankala käydä luonani? -Ei ollenkaan.
Päätin ilahduttaa sinua ja lennättää sinut sinne itse.
Mutta en aio valehdella sinulle.
Kun kuulin, että menen Gordonstouniin, oloni oli yhtä surkea kuin sinulla nyt.
Halusin jäädä kotiin lempisisareni luo ja jatkaa leppoisaa elämää.
Mutta jos haluaa oikeasti kasvaa, on päästävä kauas tästä hölynpölystä.
-Kerronko suuren salaisuuden? -Kerro.
Tämä ei ole todellinen maailma.
John, nämä pois.
Saat vanhan puseroni. Koulupuku ei ole muuttunut lainkaan.
Pää läpi vain.
Ensimmäinen opetus:
Emme ole sitä, mihin pukeudumme tai mikä kimaltaa.
Sisimpämme määrittää meidät.
Se, mikä on täällä.
Philip?
WOLFSGARTENIN LINNA, SAKSA, 1934
Et kai aio lennättää häntä kouluun hautajaisasussa?
Tietenkin aion. On hyvä varautua kohtaloonsa.
Jos laskeudumme turvallisesti, vaihdan asua.
Voi tuota sinun sisartasi.
Kyllä, olen kreikkalainen.
Mennäänpä sitten.
Miksi teimme näin? Vihaan lentämistä. Olisi pitänyt lähteä junalla.
Anna kätesi.
Ei mitään hätää. Katso minuun. Ilmaa se vain on.
-Kaunista! -Ja kylmää!
Miksi en voinut jäädä Saksaan ja käydä koulua siellä?
Koska isän mielestä oli tärkeää, että pääset neron oppiin.
Ja koska Dr Hahn on juutalainen, hän ei voinut jäädä Saksaan.
Selvä. Mutta miksi se nero valitsi Skotlannin?
Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne.
-Kuka tuo on? -Joku ulkomaalainen.
-Mikä sinun nimesi on? -Philip.
Philip mikä?
Philip vain.
Hei, jatketaan töitä.
Philip! Tule!
Suuri päivä alkoi Lontoon lentokentältä.
Edinburghin herttualla oli yllätys: hän lennättäisi prinssi Charlesin kouluun.
Näin koulumatka sujuu nykyaikana: lentokoneella, jota ohjaa oma isä.
Tämä on tulevan kuninkaamme elämän tärkein päivä.
Tervetuloa!
-Parahin Dr Hahn. -Tervetuloa kotiin.
On ilo olla taas täällä.
Herra Tennant vastaa Charlesin vuosiluokasta.
-Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne. -Hauska tavata.
-Huomenta, pojat! -Huomenta.
Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne.
-Tervetuloa. -Kiitos.
Tämä koulu on isällänne verissä. Hän oli koulumme ensimmäisiä oppilaita.
-Hän auttoi rakentamaan tätä paikkaa. -Rakensin tuon muurin.
Aivan. Jotkin asiat ovat muuttuneet isänne ajoista.
Tärkein on silti pysynyt samana. Nimittäin periaatteemme.
-Hyvä. Ette siis ole pehmenneet? -Emme!
Poikaa ei hemmotella missään luksushotellissa.
Katsokaa tänne, prinssi Charles!
-Oletteko valmis koitokseen? -Miltä pitkä välimatka tuntuu?
Hyvä. Kiitoksia.
-Onko tämä hänelle hyvästä? -Onko koulu oikea hänelle?
Tämä oli isänne makuusali. Saatte hänen entisen sänkynsä.
-Päivää, pojat. -Huomenta.
Simon Harper, asuntolan valvoja. Simon opettaa säännöt ja huolehtii teistä.
Saatte ikkunapaikan, Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne.
-Ei. Pelkkä Charles vain. -Selvä. Charles.
Kiitos. Ystävällisesti ajateltu.
Tässä on Geddes.
-Charles. -Ja tässä on Gilkinson.
Tuleeko muistoja mieleen?
-Kyllä. -Toivottavasti hyviä muistoja.
Hän on Griffiths.
Erittäin hyviä. Kuka tuo on?
Kuninkaallinen turvamies.
Palatsin vaatimus. Tunkeilevan lehdistön varalta.
Pojan on opittava pärjäämään omillaan.
Ei syytä huoleen. Tiedämme kyllä, mitä meiltä odotetaan.
Herttua ilmoitti oitis prinssi Charlesin Gordonstounin pelättyyn Vuosikisaan,
kestävyyttä ja tahdonvoimaa mittaavaan koitokseen -
Skotlannin ylämaiden karuissa oloissa.
Gordonstounissa hyvä ruumiinkunto on yhtä tärkeää kuin koulumenestys.
Vaativat fyysiset harjoitukset panevat prinssin kovalle koetukselle.
Täällä nuoresta prinssistämme kasvaa mies, joka on valmis palvelemaan maataan.
Ei se mene kiinni. Se on rikki.
-Sade tulee sisään. -Karmi on rikki, idiootti.
-Mitä sinä teet? -Siirrän vuodetta.
-Työnnä se takaisin! -Lakanat kastuvat.
Takaisin se tai ilmoitan sinusta.
Valot pois!
-Vauhtia! -Pian nyt, pojat.
-Väisty! -Vauhtia nyt!
-Pois tieltä. -Mennään jo!
-Vauhtia! -Ylös siitä!
Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne.
Liikettä!
Mitä nyt?
-Tänne jäätyy. -Odotahan kylmää suihkua! Ala tulla!
Vielä yksi kierros!
No niin, nyt!
Mennään.
Hei! Alas sieltä!
Tämä ei ole vapaaehtoista vaan työtehtävä.
Se on ruumiillista työtä.
Jos Hahn haluaa rakennuttaa jotain, maksakoon henkilökunnalle.
Henkilökunnalle...
-Luuletko olevasi meitä parempi? -Tiedän, että olen.
Pidä vahtia. Hei, tämä täytyy nähdä.
Eurooppalaisen kreivin epäsikiö, vai?
Ei vaan prinssi.
Kyllä teikäläiset tunnetaan.
Kaikki siskosi ovat natseja.
Isäsi pesi kätensä sinusta, jotta voi olla huoransa luona Pariisissa.
Monacossa.
Mielisairas äitisi on suljettu johonkin hullujenhuoneeseen.
Sinä et ole yhtään mitään, ja teet, mitä käsketään.
Miksi? Koska minä jumalauta sanon niin.
Irti!
Tässä!
Käykää istumaan.
Jim löi ensin.
Tiedän, mitä on epäoikeudenmukaisuus. Olemme maanpakolaisia molemmat.
Uhreja kumpikin, joten ymmärrän vihaasi.
Mutta nykymenolla maailma täyttyy vihasta ja tuhoutuu pian.
Täällä, kaukana siitä järjettömyydestä, on luotava uutta.
Uusi koulu. Uusi filosofia. Uudet eettiset arvot.
Maailma kaipaa pelastajia.
Uljasta nuorten miesten sukupolvea,
joka on jättänyt raivon taakseen ja hyväksyy tuskansa ja taistelunsa.
Kaikkien on astuttava tuntemattomaan.
Sitten, ja vasta sitten, kun luovumme vihasta, raivosta -
ja oman egon vallasta, me voimme pelastua.
En voi jäädä tänne. Kaikki ovat mielipuolia.
Louis-serkun häät ovat lomasi aikana.
Don haluaa lentää. Sanon, etten lähde, niin voit tulla luokseni -
-Saksaan. -Olemmeko kahdestaan?
Luultavasti.
Miten niin?
-En olekaan kertonut. Minä odotan. -Odotat mitä?
-Pikkuista. -Taasko?
Älä ole tuollainen. Linnat tulee täyttää.
Herr Hitler rohkaisee meitä lastentekoon. Laajeneva Saksa tarvitsee lisää sotilaita.
Idiootti!
Ajattelin tulla katsomaan, kuinka olet kotiutunut.
-Oletko saanut ystäviä? -Yhden. Kai.
Tosin joskus on vaikea ymmärtää, mitä hän sanoo.
Kuulinkin, että kouluun otettiin paikallisia poikia.
Charles.
Vaikka isäsi ja minä olemme läheisiä, en ole sinun isäsi.
Kaikki se, mitä et halua näyttää tai kertoa hänelle,
koska arvelet hänen harmistuvan...
-Niin. -Tai jopa pettyvän...
Siitä kaikesta voit kertoa minulle -
ja voit luottaa siihen, ettei mikään päädy muiden tietoon.
-Ei yhdenkään ihmisen tietoon. -Niin.
Charles, jos et viihdy täällä, sano se minulle.
Minä hoidan asian kuntoon.
Dumbo!
Mitä sinä täällä teet? Mikset ole pukeutunut päivälliselle?
Haluan puhua kanssasi.
Mistä asiasta?
Voisitko sulkea oven?
Olen päättänyt tuoda Charlesin Gordonstounista kotiin.
-Päätä, mitä tahdot. Hän pysyy siellä. -Dickie kertoi, miten onneton poika on.
-Se huseeraava hölmö ei tiedä mitään. -Hän tietää, milloin lapsi on onneton.
Ja Charlesin elämä on pelkkää piinaa,
siitä hetkestä, kun hän herää, siihen asti, kun hän käy nukkumaan.
Tiedätkö, mitä hän sanoo koulustaan? "Maanpäällinen helvetti, skotti-Colditz".
-En halua väitellä tästä. -Sinun on pakko.
Hän on sinun poikasi ja tuleva kuningas.
Kiusaaminen arpeuttaa lapsen loppuiäkseen. Arpeutunut lapsi on nujerrettu aikuinen.
Me kaksi teimme sopimuksen,
joka takasi edes jonkinlaisen tasa-arvon avioliitossamme.
Minä päätin, että Charles käy Gordonstounin.
Ei nyt!
Se sopisi hyvin kaikille muille lapsillemme,
mutta Charles on kruunun tulevaisuus -
ja kruunun nimessä ja hänen äitinään -
olen päättänyt tuoda hänet Gordonstounista kotiin.
Etoniin, Windsoriin, mihin hän kuuluu.
-Et voi aina vedota kruunuun. -Kyllä voin. Ja aionkin.
Sitten sinun kannattaa muistaa minulle antamasi lupaukset -
ja niiden rikkomisen seuraukset kruunulle.
Charlesin koulutus on minun velvollisuuteni.
Sinun velvollisuutesi on pitää sanasi...
...ja pitää aviomiehesi.
-Charles. -Päivää.
-Valmistaudutko Vuosikisaan? -Kyllä.
-Edinburghin herttua jakaa palkinnon. -Tiedän.
Hän on puhunut minulle sen kisan merkityksestä.
Kisa on koulun hienoimpia perinteitä, mutta se on erittäin vaativa.
Ettekö usko, että selviän siitä?
Fyysinen kestävyys on vain yksi tie oman elämän hallintaan.
Sinulla on tässä koulussa aivan erityinen haaste taustasi vuoksi.
Isälläsikin oli vaikeaa.
Hänen vaikeutensa olivat toisenlaisia. Suuria vaikeuksia, suurta tuskaa.
Mutta hän ei koskaan luovuttanut, ja apua saatuaan hän voitti vaikeudet.
Haluaisin kuitenkin ottaa osaa siihen kisaan.
Luulen, että isäni odottaa sitä.
-Vauhtia! -Eteenpäin, pojat!
Auta minut ylös!
-Ponnista! -Auttakaa!
Ala tulla!
-Luulitko, että jätin asian siihen? -Auttakaa!
Philip!
-Sattuiko, Jim? -Siitäs sai!
En odota, että tulet toimeen kaikkien kanssa,
mutta odotan kaikkien oppilaideni noudattavan Platonin ideaaleja:
väittelyä ilman riitelyä, riitelyä ilman epäilyä -
ja epäilyä ilman panettelua.
Sinä ja James saatte ylimääräisen rakennustehtävän pääportilla.
Haluaisin puolustautua...
Emmeköhän me kaikki ole nähneet, kuinka sinä puolustaudut.
Kiitos.
Rangaistukseksi joudumme rakentamaan porttia loman ajan.
-En siis pääse luoksesi. -Dr Hahn soitti eilen.
Hän pitää sinut loman ajan koulussa,
jotta kotiutuisit. Olin samaa mieltä.
-Meneekö kauan? -Häivy! Siis mitä?
-Nyt joudun lentämään häihin. -Häät ovat Lontoossa.
Niin. Olemme jo lentokentällä.
Valitan, minun on mentävä.
Yritä kotiutua ja ole kunnolla. Minun mielikseni.
Kusipää!
Philip!
Philip! Hahnilla on asiaa!
Pian nyt!
Kun he olivat lähteneet Kölnistä,
huono sää esti heitä laskeutumasta Brysseliin.
He yrittivät laskeutua Oostendeen...
Ikävä kyllä...
Ikävä kyllä kaikki kaksitoista saivat surmansa.
Kaksitoista.
Mukaan lukien neljä miehistön jäsentä.
Neljä miehistön jäsentä, Cecile, Don, Ludwig ja Alexander. Yhteensä kahdeksan.
Sekä suurherttuan äiti,
sairaanhoitaja, Joachim Freiherr von Reidesel...
Yksitoista.
Ja Cecile-sisaresi ilmeisesti synnytti lennon aikana.
Vastasyntynyt löytyi lentokoneen hylystä.
Järjestelyt...
Missä hän on?
-Philip! -Philip, missä olet?
-Tule, Philip! -Philip!
Philip! Tule tänne!
Täällä!
-Dr Hahn! -Hän on järvessä!
Mennään!
Menkää takaisin!
Palatkaa koululle!
Anna taskulamppu.
Sinä myös.
Maitojuna lähtee Invernessin asemalta kello 4.45 huomisaamuna.
Sinä nouset siihen junaan.
Lontoosta lennät Berliiniin ja jatkat enosi kanssa Darmstadtiin -
saattamaan hautaan lankosi,
sisaresi lapset ja sisaresi.
Siitä ei tule helppoa.
Mutta kun palaat, me olemme sinun perheesi.
Tämä koulu on sinun kotisi.
Tule!
Ole vahva!
Jatketaan.
Philip, tule.
Äiti. Philip tuli.
Sinun poikasi.
-Kuinka hän kehtaa tulla tänne? -Isä!
Ilman Philipiä ja hänen kurittomuuttaan...
...tyttäreni ei olisi lähtenyt sille lennolle.
Totta se on. Eikö niin, poika?
Sinun takiasi me kaikki olemme täällä hautaamassa lempilastani.
-Isä. -Viekää hänet pois täältä.
Saatat vihata häntä nyt,
mutta jonakin päivänä, jos Luoja suo, olet itsekin isä.
Sinä epäonnistut välillä, kuten kaikki vanhemmat, ja sinua vihataan.
Ja saat tietää, millaista on anella anteeksiantoa omalta pojaltasi.
Philip. Mihin sinä menet?
Mene sisälle.
Hän tarvitsee apua.
Ei ennen kuin hän pyytää sitä. Tule.
Eteenpäin!
Hän on täällä.
Auttakaa.
Puhu kuuluvasti.
Minä tarvitsen apua.
No niin.
Nyt me menemme.
-Pojat. -Selvä. Pojat.
-Kolme, kaksi... -Kunnon ote.
-...yksi. -Nostetaan!
Varovasti.
Seis. Taaksepäin.
Siinä.
Hyvä. Hienoa, pojat.
Ja sinä myös, Philip.
Tämä haaste on jokaisella gordonstounilaisella edessään.
Reitti on 29 kilometrin pituinen.
Gordonstounilaisina teidän odotetaan vastaavan haasteeseen.
Plus est en vous, hyvät herrat. Teissä on enemmän.
-Mene. -Mitä?
Mene!
-Liikettä, Charlie! -Vauhtia!
-Charles! -Juokse perään, pian nyt!
Vauhtia!
Jätä se.
Eteenpäin.
Päivää! Mukava nähdä taas!
On ilo olla täällä. Kuinka hänellä sujuu?
Niin, no... Kaikkien pitäisi palata kahteen mennessä.
Grater. Hadden.
-Cann. -Anteeksi.
Ei haittaa. Pickering. Griffiths.
-Onko Charles täällä? -Katsotaan.
-Missä Charles on? -Jäi joukosta jo alkumatkasta.
Geddes. No niin, vaihdetaanpa nopeasti vaatteet!
Kiitos.
-Herra Peacock, opintojohtajamme. -Päivää.
Ja vihdoin joukkue B!
No niin, lienee aika aloittaa palkintoseremonia.
10 minuuttia vielä.
Tietenkin.
Charles?
No niin, aloitetaan.
Kiitos. Paljon kiitoksia!
On hienoa olla täällä -
ja nähdä näin paljon iloisia, terveitä ja komeita kasvoja.
Vuosikisa on ainutlaatuinen koitos.
Kaikki siitä selviytyneet osoittavat suurta luonteenlujuutta, kestävyyttä -
ja ennen kaikkea...
Ja ennen kaikkea rohkeutta.
Gordonstounin henkeen kuuluu -
yhteisön asettaminen yksilön edelle -
ja joukkueen asettaminen tähtensä edelle.
Minulla on suuri ilo ojentaa tämä hieno palkinto, Edinburghin herttua -malja,
voittajajoukkueelle, joka taitaa olla joukkue C.
Johtajanaan Simon Harper.
Mitä vielä siinä istut, poika! Tule hakemaan!
Onneksi olkoon!
Hienoa! Hyvä poika!
Kuulehan, jos harmittelet suoritustasi siinä kisassa...
Sillä ei ole minulle merkitystä.
Tiedän, että fyysiset koitokset eivät ole sinulle luontaisia,
mutta osoitit suurta rohkeutta ja päättäväisyyttä.
Älä siis sure.
Tunnet ehkä häpeää, mutta voin vakuuttaa,
ettei se ole mitään verrattuna häpeään, jota tunsin sinun iässäsi -
jostain, mitä minä tein.
Lempisisarelleni.
Cecile vihasi lentämistä.
Hän inhosi ja kammosi sitä.
Hän oli lentäessään pukeutunut mustiin, kuin omiin hautajaisiinsa.
Kurt Hahn ja tuo koulu panivat minut kuntoon -
ja karaisivat minua. Charles... Taistelun tuska on lahja.
Nyt on aika taistella. Jos teet sen nyt, et joudu ahtaalle myöhemmin.
Sinun on karaistava itsesi tulevia koitoksia varten.
Ei hätää! Ilmaa se vain on!
Tiedän, että sinussa on enemmän.
Sinun on löydettävä voimasi. Ilmaa se vain on!
-Paikanvaihto! -Poika tänne!
Älä ole noin heikko! Älä ole noin helvetin heikko!
Charles, ei hätää!
-Häivy täältä! -Charles!
Ei mitään hätää.
Isä!
Anne kulta! Mitä lempityttöni?
-Pian nyt, isä! -Tullaan!
-Kiitos. -Matkalla tuli varmasti nälkä.
-Niin tuli. -Teenkö voileivän?
Kyllä, kiitos. Hei, Martin!
PRINSSI CHARLES JATKOI GORDONSTOUNISSA VIISI VUOTTA.
KUTEN HÄN MYÖHEMMIN SANOI,
SE OLI "KUIN VANKEUSTUOMIO" JA "YHTÄ HELVETTIÄ".
KUN CHARLESISTA TULI ISÄ,
HÄN LÄHETTI OMAT POIKANSA ETON COLLEGEEN.
Tekstitys: Outi Kainulainen