‏- סדרה מקורית של NETFLIX -
‏חוששני שזה נכון.
‏הוד רוממותו אכן חווה קשיים.
‏ו... למרות שרצונה של הוד מעלתה ‏שבנה יהיה יורש העצר הראשון
‏שילמד בבית ספר רגיל הנו ראוי לשבח,
‏ואף ששמחנו לקבל את הוד רוממותו ל"צ'ים",
‏לא נשלה את עצמנו ונאמר ‏שהייתה זו הצלחה מסחררת.
‏תודה.
‏בעיתונים כותבים על אודותיו כמעט מדי יום.
‏הבנים האחרים קוראים את הכתבות הללו.
‏הם רואים את הבלש שלו.
‏אנו עושים כמיטב יכולתנו, אבל...
‏בנים בגיל הזה עלולים להיות אכזריים.
‏הוד רוממותו שונה, זוהי עובדה.
‏ולא רק בגלל
‏מי שהוא או זהות הוריו.
‏הוא ביישן בצורה יוצאת דופן. רגיש.
‏עדין.
‏לכן אם תשאלי היכן, לדעתי המקצועית,
‏עליו להעביר את לימודי התיכון...
‏אני אכן שואלת.
‏הייתי אומר ש"איטון" הוא הפתרון המושלם,
‏ממש על מפתן דלתכם.
‏ראה, צ'רלס!
‏תראה, אתה תהיה הרבה יותר קרוב אלינו.
‏בסופי שבוע תוכל לרוץ במעלה הגבעה ‏כדי להיות עם כולנו
‏ותוכל לישון במיטתך שלך.
‏יהיה עליי לשאול את אבא,
‏אבל אני בטוחה שהוא יסכים.
‏"דוד דיקי היקר.
‏אימא אמרה לי שהיא בחרה את 'איטון' ‏כבית ספר תיכון בעבורי.
‏עליי לומר שהוקל לי מאוד ‏ושכעת אני נרגש מאוד.
‏הגיוני מאוד שאלמד ב'איטון'.
‏אני צודק בהנחתי כי גם אתה למדת שם?"
‏"מעולם לא למדתי ב'איטון'.
‏ספגתי עינויים בידי מורה משמים בבית
‏ואז נשלחתי למכללה הימית באוסבורן.
‏לכן אני מקנא מאוד בכך שתלמד שם.
‏כמה כיף יהיה לך.
‏האם אפשר להציע לך בילוי של גברים, ‏לסור אל ארתור קנינגהם,
‏החייט הראשי ‏בחנות המשובחת ביותר בסאוויל רו?"
‏אדוני? ‏-יש מספיק בצד הזה?
‏כן, אדוני. ‏-וזה נקרא גם...
‏קשר "איטון". ‏-קשר "איטון".
‏נסדר את החפתים...
‏מעט יותר גבוה על הכתף, לדעתי.
‏כן, אדוני. כחצי ס"מ.
‏ומקבעים את הכובע במקומו
‏בעזרת האגודלים.
‏חליפת "איטון".
‏איזו מידה, אדוני? ‏-חמש.
‏חמש?
‏חמש. ‏-חמש.
‏חליפה לבנה.
‏נשימה עמוקה.
‏יופי.
‏תודה.
‏זה לא מרומם את הרוח?
‏כן, בהחלט.
‏הליטוש הסופי.
‏כן!
‏- ראש המשפחה -
‏איחוליי, אדוני!
‏כל הכבוד. ‏-תודה.
‏ניצחנו בחצי אורך, ‏שהוא המקבילה הימית ל"אף".
‏"צוואר". השתזפת במצח.
‏את צריכה לראות את הרגליים שלי.
‏תודה. ‏-אמנם היינו בפיגור בהתחלה,
‏אבל השתפרנו מאוד במקצה האחרון,
‏שהוא המקבילה הימית למקצה הסופני.
‏"סופי".
‏אחרי ארוחת הערב, מוטב שתיגש לצ'רלס.
‏כדי להראות לו את הגביע? רעיון טוב.
‏לא. חשבתי שתוכל להחמיא לו ‏על התלבושת האחידה שלו.
‏איזו תלבושת אחידה? ‏-התלבושת שלו ל"איטון".
‏על מה את מדברת? צ'רלס ילמד ב"גורדונסטון".
‏לא בהכרח. ‏-כן בהכרח.
‏זה לא חקוק באבן. ‏-תני לי פטיש ואזמל ואעשה זאת.
‏פיליפ. ‏-"גורדונסטון" הוא המקום המתאים.
‏לא אגזים אם אומר שבית הספר הזה ‏עיצב את אישיותי, והוא יעשה זאת גם לצ'רלס.
‏הוא לא ילמד על עצמו דבר ב"איטון".
‏כן, אך אולי הוא ישרוד שם, ‏ואולי אפילו ישגשג.
‏או שהוא יהפוך לעוד דביל חלשלוש ומפונק
‏כמו שאר אנשי המעמד העליון בבריטניה.
‏הוד מעלתה, הוד רוממותך.
‏דיקי חושב שזה בית הספר המתאים בעבורו.
‏זה לא עניינו של דיקי. ‏-ידוע לך שיש לו חולשה לצ'רלס.
‏הם כותבים זה לזה. ‏-ממתי?
‏מאז ששמע כמה צ'רלס אומלל. ‏-הלוואי שיפסיק להתערב.
‏זה מה שדיקי מצטיין בו.
‏נבגוד בבן שלנו אם ניתן אותו ל"איטון".
‏הוא ילמד ב"גורדונסטון" וזהו זה.
‏טוב, בסדר, אם דעתך כה נחרצת בעניין.
‏אכן. ‏-נחזיר את התלבושת האחידה.
‏את יכולה לשרוף את הבגדים, מצדי. ‏-אבל אתה תבשר את זה לצ'רלס, לא אני.
‏בסדר. ‏-תודה, ג'יימס.
‏אני באמת אוהב את סקוטלנד, ‏אבל היא לא רחוקה מאוד מהבית?
‏לא. ‏-ולא יטריח אתכם מאוד
‏לבוא לבקר אותי שם? ‏-לא, כלל לא.
‏כבר החלטתי להטיס אותך לשם בעצמי
‏כפינוק מיוחד.
‏אבל לא אשקר לך.
‏כששמעתי שאני עתיד ללמוד ב"גורדונסטון", ‏הרגשתי בדיוק כפי שאתה מרגיש כעת.
‏הייתי אומלל.
‏רציתי להישאר בבית עם אחותי האהובה.
‏רציתי את הדרך הפשוטה והקלה יותר. ‏אבל על מנת להתבגר כראוי,
‏עליך להתרחק מכל השטויות האלה.
‏רוצה שאשתף אותך בסוד גדול?
‏אנא ממך.
‏זה...
‏לא העולם האמיתי.
‏ג'ון, תיפטר מזה.
‏תוכל ללבוש את הסוודר הישן שלי. ‏התלבושת האחידה לא השתנתה כלל.
‏תכניס את הראש.
‏זה השיעור הראשון.
‏איננו נמדדים במה שאנו לובשים, ‏או במה שמנצנץ.
‏האופי הוא שמגדיר אותנו.
‏מה שנמצא כאן.
‏פיליפ?
‏- טירת וולפסגרטן, גרמניה, 1934 -
‏את לא באמת מתכוונת להטיס אותו לבית הספר ‏כשאת לבושה להלוויה, נכון?
‏ודאי שכן.
‏תמיד מוטב להתלבש לקראת הבלתי נמנע.
‏אם ננחת בבטחה, אחליף בגדים.
‏לודוויג, אלכסנדר, בואו!
‏היא אחותך.
‏נתראה בקרוב. ‏-לודוויג, אלכסנדר, בואו.
‏נתראה בקרוב.
‏כן, אני יווני.
‏בוא. בוא נגמור עם זה.
‏מדוע עשינו את זה?
‏אני שונאת לטוס. היינו צריכים לנסוע ברכבת.
‏את רוצה חלב?
‏כולם לשבת בבקשה!
‏תני לי יד.
‏כן, כן, כן.
‏זה בסדר. הביטי בי. ‏הכול בסדר. זה רק אוויר.
‏כן.
‏איזה יופי. ‏-קפוא כאן.
‏מדוע לא יכולתי להישאר בגרמניה
‏וללמוד שם?
‏משום שאבא חשב שחשוב מאוד ‏שגאון יעניק לך השכלה,
‏וכיוון שד"ר האן הוא יהודי, ‏היה בלתי אפשרי להישאר בגרמניה.
‏טוב, אבל מדוע הגאון בחר בסקוטלנד?
‏הוד רוממותו.
‏מי זה?
‏איזה זר.
‏מה שמך? ‏-פיליפ.
‏פיליפ מה?
‏רק פיליפ.
‏היי. בחזרה לעבודה.
‏פיליפ?
‏בוא!
‏היום הגדול החל בנמל התעופה בלונדון,
‏שם הפתיע דוכס אדינבורו את הנסיך צ'רלס
‏בהחלטה להטיסו לבית הספר.
‏זוהי הדרך המודרנית באמת להגיע לבית הספר,
‏במטוס אותו יטיס אביו
‏ביום החשוב ביותר בחיי מלכנו לעתיד!
‏ברוך הבא! ‏-ד"ר האן היקר.
‏ברוך הבא הביתה, אדוני. ‏-טוב לחזור.
‏מר טננט, ראש השכבה של צ'רלס.
‏הוד רוממותך. ‏-נעים מאוד.
‏בוקר טוב, בנים! ‏-בוקר טוב, אדוני.
‏הוד רוממותך. ברוך הבא. ‏-תודה.
‏כידוע לך, בית הספר הזה נמצא בדמו של אביך.
‏הוא היה אחד התלמידים הראשונים כאן.
‏הוא עזר לבנות את המוסד. ‏-נכון, בניתי את החומה ההיא.
‏כן. דברים השתנו מעט מאז אביך למד כאן,
‏אבל לא הדברים החשובים.
‏העקרונות נותרו ללא שינוי.
‏יופי. לא התרככתם. ‏-לא.
‏לא רציתי שהוא יתפנק לו באיזה מלון יוקרה.
‏הבט לכאן, הנסיך צ'רלס. ‏-אדוני!
‏אדוני! ‏-אדוני!
‏אתה מוכן לקשיים הצפויים לך כאן? ‏-איך ההרגשה להיות רחוק מהבית, אדוני?
‏טוב, יופי. תודה.
‏זה יועיל לו, אדוני?
‏זה בית הספר המתאים בעבורו, הוד רוממותך?
‏זה היה חדר השינה של אביך. ‏אפילו הקצינו לך את המיטה בה ישן.
‏שלום, בנים. ‏-בוקר טוב, אדוני.
‏סיימון הרפר, אדוני, שומר המעונות.
‏סיימון ילמד אותך את החוקים וישגיח עליך.
‏הקצינו לך את המיטה ליד החלון, הוד רוממותך.
‏לא. אל תקרא לו כך. ‏שמו פשוט צ'רלס.
‏כן, אדוני. צ'רלס.
‏תודה. אדיב מאוד מצדכם.
‏זה גדס.
‏צ'רלס.
‏זה גילקינסון.
‏הזיכרונות מציפים אותך, אדוני?
‏כן. ‏-זיכרונות מאושרים, אני מקווה.
‏זה גריפיתס.
‏הכי מאושרים שיש. מי זה?
‏הבלש המלכותי.
‏צוות הארמון התעקש על כך, ‏למקרה של פלישת עיתונאים.
‏כל המטרה היא שהילד ילמד עצמאות מהי.
‏אל תדאג.
‏ברור לנו מה מצופה מאיתנו.
‏הדוכס לא בזבז זמן ‏ומיהר לרשום את הנסיך צ'רלס
‏לאתגר השנתי המפוקפק ב"גורדונסטון"
‏הידוע לשמצה בכך שהוא בודק סיבולת ונחישות
‏ברמות הסקוטיות הקשוחות.
‏ב"גורדונסטון", כושר נחשב ערך עליון ‏בדיוק כמו מצוינות אקדמית.
‏אין ספק שכישוריו של הנסיך ‏עתידים לעמוד למבחן
‏נוכח המשטר הגופני הקפדני של בית הספר.
‏אין כל ספק כי זהו המקום ‏שיהפוך את הנסיך הצעיר שלנו
‏לגבר המוכן לשרת את ארצו.
‏החלון לא נסגר. הוא שבור.
‏אבל הגשם חודר פנימה. ‏-המסגרת שבורה, אידיוט.
‏מה אתה עושה עכשיו? ‏-מזיז את המיטה.
‏תחזיר אותה למקום. ‏-אבל הסדינים נרטבים.
‏תחזיר אותה למקום או שאדווח עליך.
‏כיבוי אורות!
‏יותר מהר!
‏קדימה, בחורים.
‏החוצה! ‏-תזדרזו!
‏זוז כבר. ‏-קדימה!
‏מהר! ‏-קום,
‏הוד רוממותך.
‏זוז.
‏מה קרה?
‏קפוא כאן.
‏חכה עד שתנסה את המקלחת הקרה! בוא כבר!
‏עוד הקפה, קדימה!
‏טוב, קדימה!
‏בואו.
‏היי!
‏היי! רד הנה!
‏זה לא בגדר אפשרות. זאת המשימה שהוקצתה לך.
‏זה עמל כפיים.
‏אם האן רוצה לבנות מחדש את המקום הזה, ‏עליו לשלם לצוות שיעשה זאת.
‏"צוות"...
‏אתה חושב שאתה טוב מאיתנו?
‏אני לא חושב, אני יודע.
‏תשגיח. היי, זה יהיה מוצלח.
‏אתה איזה רוזן אירופאי בן כלאיים?
‏אני נסיך, למען האמת.
‏אנחנו יודעים הכול על המשפחה שלך.
‏אחיותיך הן נאציות.
‏אביך נטש את כולכם ‏כדי שיוכל להיות עם הזונה שלו בפריז.
‏הוא במונקו.
‏אימא שלך חולת נפש שנעולה במוסד.
‏אתה כלומניק ואתה תעבוד.
‏מדוע?
‏מפני שכך הוריתי לך, לכל הרוחות.
‏עזוב אותי!
‏תן לי יד.
‏שב נא.
‏ג'ים הרביץ לי ראשון.
‏אני יודע אי צדק מהו.
‏שנינו מנודים.
‏שנינו קורבנות ואני מבין את הזעם שלך.
‏אבל במצבו הנוכחי,
‏העולם יתמלא זעם ובקרוב יושמד.
‏לכן כאן, הרחק מהטירוף, ‏עלינו לבנות דרך חדשה.
‏בית ספר חדש. פילוסופיה חדשה. ‏"אני מאמין" חדש.
‏העולם זקוק למושיעים.
‏דור של בחורים צעירים יוצאי דופן
‏שהותירו את הזעם מאחוריהם,
‏שהשלימו עם הכאב שלהם ועם המאבקים שלהם.
‏כל גבר מוכרח לצעוד אל עבר הלא נודע.
‏שם ורק שם, לאחר שיושמדו השנאה והזעם,
‏והאגו, ממתינה הישועה שלנו.
‏אני לא יכול להישאר כאן. ‏הם מטורפים. מטורפים לחלוטין.
‏חתונתו של הדודן לואי ‏תתקיים במהלך חופשת הסמסטר שלך.
‏דון רוצה לטוס לשם.
‏אגיד לו שלא אסע ותוכל לבוא לשהות אצלי,
‏בגרמניה.
‏רק שנינו?
‏סביר להניח.
‏מה זאת אומרת?
‏לא סיפרתי לך. אני מצפה.
‏מצפה למה?
‏לתינוק. ‏-שוב?
‏אל תגיב כך. טירות זקוקות לאכלוס.
‏והר היטלר מעודד אותנו להביא לעולם ‏ילדים רבים ככל האפשר.
‏בעוד גרמניה גדלה, ‏היא תזדקק לחיילים נוספים.
‏הלו?
‏אידיוט!
‏חשבתי שאבוא לבדוק איך אתה מתאקלם.
‏רכשת חברים?
‏אחד. נדמה לי.
‏אף שלעתים קשה להבין מה הוא אומר.
‏כן, שמעתי שכמה מקומיים ‏התקבלו ללימודים כאן.
‏צ'רלס.
‏אף שאני קרוב לאביך,
‏אינני אביך.
‏כל מה שאינך יכול לחשוף לפניו או לספר לו
‏מפני שאתה חושש שהדבר יצער אותו...
‏כן, אדוני. ‏-או אפילו יאכזב אותו...
‏את הדברים האלה תוכל לספר לי,
‏ולהיות בטוח שלעולם לא אחזור עליהם ‏באוזני אף אחד אחר.
‏אף אחד אחר על פני האדמה.
‏כן, אדוני.
‏צ'רלס, אם אינך מאושר כאן, עליך לומר לי,
‏ואני אטפל בזה.
‏דמבו!
‏מה את עושה כאן? ‏מדוע אינך לבושה לקראת ארוחת הערב?
‏עליי לשוחח איתך.
‏באיזה עניין?
‏אכפת לך לסגור את הדלת?
‏החלטתי להוציא את צ'רלס מ"גורדונסטון" ‏ולהחזירו הביתה.
‏תחליטי מה שתרצי. הוא נשאר שם.
‏דיקי זה עתה דיווח לי שהוא לא מאושר.
‏דיקי הוא טיפש חטטן שלא יודע דבר.
‏הוא יודע איך נראה ילד לא מאושר ‏כשהוא פוגש בו.
‏ומכל היבט שהוא, צ'רלס אומלל.
‏הוא חש מעונה מהרגע שהוא מתעורר
‏ועד הרגע שהוא הולך לישון.
‏אתה יודע כיצד הוא מכנה את המקום?
‏גיהינום עלי אדמות, הגרסה הסקוטית לקולדיץ.
‏אני לא רוצה לריב על כך. ‏-ובכן, אין לך בררה,
‏ולא רק מפני שהוא בנך, ‏אלא מפני שהוא המלך העתידי.
‏ילדים שסופגים הצקות מצולקים לכל החיים,
‏וילדים מצולקים הופכים למבוגרים מתוסבכים.
‏לך ולי היה הסכם.
‏עסקה שהבטיחה רמה מסוימת ‏של שוויון בינינו בנישואים.
‏החלטתי היא שצ'רלס ילמד ב"גורדונסטון".
‏לא עכשיו!
‏וזה יהיה בסדר גמור, ‏בכל הנוגע לילדים האחרים שלנו.
‏אבל צ'רלס הוא עתיד המלוכה
‏והן בשם המלוכה והן כאמו,
‏החלטתי להוציא אותו מ"גורדונסטון" ‏ולהחזירו הביתה,
‏ל"איטון", לווינדזור, למקום אליו הוא שייך.
‏אינך יכולה להצדיק כל דבר במלוכה.
‏אני דווקא יכולה, וכך אעשה.
‏אם כך זכרי את ההבטחות שהבטחת לי
‏ואת ההשלכות שיהיו להפרתן על המלוכה.
‏ההשכלה של צ'רלס
‏הנה באחריותי.
‏אחריותך היא לקיים את ההבטחה שלך
‏ולהחזיק בבעלך.
‏צ'רלס. ‏-שלום, אדוני.
‏אתה מתכונן לאתגר השנתי?
‏כן.
‏דוכס אדינבורו מעניק את הפרס השנה.
‏אני יודע.
‏הוא שוחח עמי ארוכות בנוגע לחשיבות האתגר.
‏האתגר הוא אחת המסורות הדגולות ‏של בית הספר, אך הוא כרוך במאמצים.
‏אינך חושב שאני מסוגל לבצעו?
‏סיבולת גופנית היא רק דרך אחת ‏להגדרה עצמית.
‏אתה ניצב לפני אתגר מסוים משלך ‏כאן בבית הספר בהתחשב במי שאתה.
‏גם אביך התקשה.
‏הוא התמודד עם קשיים מסוג אחר. ‏קשיים עצומים וכאב גדול.
‏אבל הוא מעולם לא ויתר, ואז, עם עזרה,
‏הוא גבר עליהם.
‏נראה לי שאני עדיין רוצה ‏לבצע את האתגר, אדוני.
‏אני חושב שאבי מצפה לזאת ממני.
‏זוזו! ‏-קדימה, בחורים!
‏קדימה! ‏-עזור לי לטפס!
‏תמשכו!
‏קדימה. ‏-עזרו לי לטפס!
‏טפסו הנה! ‏-חשבת שאשכח לך את זה?
‏עזור לי לטפס! ‏-פיליפ!
‏אתה בסדר, ג'ים? ‏-מגיע לו.
‏אני לא מצפה ממך להסתדר עם כולם,
‏אך אני מצפה מכל תלמידיי ‏להסתגל לרעיונות האפלטוניים,
‏להתעמת ללא מריבות, לריב ללא חשדות,
‏לחשוד ללא השמצות.
‏אדוני... ‏-לך ולג'יימס
‏יוקצו מטלות בנייה נוספות. ‏תבנו יחד את השער המרכזי.
‏תקשיב, להגנתי ייאמר...
‏נדמה לי שכולנו ראינו ‏כיצד אתה פועל להגנתך.
‏תודה.
‏וכעונש עלינו לבנות יחד שער ‏במהלך חופשת הסמסטר,
‏במקום לבוא לבקר אותך. ‏-ד"ר האן התקשר אליי אתמול.
‏הוא ישאיר אותך בבית הספר במהלך החגים,
‏על מנת לעזור לך להתאקלם. ‏חוששתני שהסכמתי לכך.
‏זה ייקח לך עוד הרבה זמן? ‏-תסתלק! מה עשית?
‏ולכן אני נאלצת לטוס לחתונה.
‏אבל היא בלונדון.
‏כן. אנחנו בנמל התעופה עכשיו.
‏צר לי, אבל עליי ללכת.
‏פשוט תתאקלם לך ותתנהג יפה. זה יעודד אותי.
‏היי!
‏שמוק!
‏פיליפ!
‏האן רוצה אותך!
‏הזדרז!
‏לאחר שהמריאו מקלן,
‏עקב תנאי מזג אוויר קשים, ‏לא הייתה להם אפשרות לנחות בבריסל.
‏כשניסו לנחות באוסטנד...
‏חוששני ש...
‏חוששני שכל התריסר קיפחו את חייהם.
‏תריסר?
‏כולל ארבעת חברי הצוות.
‏אבל ארבעה חברי צוות נוסף לססיל, דון, ‏לודוויג ואלכסנדר...
‏מדובר בשמונה.
‏נוסף לכך אימו של הדוכס הגדול,
‏אחות,
‏יואכים פרייהר פון רידזל.
‏אחד עשר.
‏ונראה שאחותך ססיל החלה ללדת במהלך הטיסה.
‏גופת ילוד נמצאה בין ההריסות.
‏סידורים...
‏היכן הוא?
‏פיליפ! ‏-פיליפ, היכן אתה?
‏פיליפ!
‏בוא, פיליפ! ‏-פיליפ!
‏פיליפ! ‏-בוא!
‏פיליפ! ‏-פיליפ!
‏פיליפ!
‏-פיליפ!
‏כאן! ד"ר האן! ‏-הוא באגם!
‏בואו!
‏אדוני!
‏לכו הביתה!
‏חזרו לבית הספר!
‏תן לי את הפנס.
‏גם אתה.
‏רכבת החלב תעזוב את תחנת אינברנס ‏ברבע לחמש מחר בבוקר!
‏אתה תהיה עליה!
‏מלונדון, תטוס לברלין ומשם לדרמשטאט ‏בלוויית דודך
‏כדי להשתתף בהלוויות גיסך,
‏אחייניך
‏ואחותך.
‏זה לא יהיה קל,
‏אבל עם שובך, אנחנו נהיה המשפחה שלך.
‏בית הספר הזה יהיה הבית שלך.
‏כעת חזור!
‏היה חזק!
‏פיליפ!
‏פיליפ.
‏המשך.
‏פיליפ, בוא.
‏אימא, זה פיליפ.
‏הבן שלך.
‏אני מופתע שהוא מעז לבוא הנה. ‏-אבא!
‏אלמלא פיליפ
‏וחוסר המשמעת שלו,
‏היא לעולם לא הייתה עולה למטוס.
‏זה נכון.
‏נכון, ילד?
‏בגללך כולנו כאן,
‏קוברים את בתי האהובה.
‏אבא... ‏-תוציאו אותו מכאן.
‏אולי אתה שונא אותו כעת,
‏אבל יום אחד, בעזרת השם, ‏אתה תהיה אב בעצמך.
‏וגם אתה תאכזב, ככל ההורים, וישנאו אותך,
‏ואתה תדע מה זה להתפלל למחילה מבנך שלך.
‏פיליפ,
‏לאן אתה הולך?
‏היכנס פנימה.
‏נדמה לי שהוא זקוק לעזרה, אדוני.
‏רק כשהוא יבקש אותה. בוא.
‏אדוני... ‏-תתקדם!
‏הוא כאן.
‏עזרו לי.
‏דבר בקול רם.
‏אני... אני זקוק לעזרה.
‏אם כך...
‏כעת נצא.
‏בנים.
‏טוב. ‏-בנים.
‏שלוש, שתיים... ‏-תתכוננו...
‏אחד. ‏-להרים!
‏לאט לאט.
‏רק רגע. לאחור.
‏כן.
‏יופי. כל הכבוד לכם, בחורים.
‏גם לך, פיליפ.
‏כל תלמיד ב"גורדונסטון" ‏ניצב לפני האתגר הזה.
‏אורך המסלול שלכם הוא כ-30 ק"מ.
‏אתם תלמידים ב"גורדונסטון", ‏ומצופה מכם להתמודד עם האתגר.
‏יש יותר בכל אחד מכם, רבותיי.
‏קדימה. ‏-מה?
‏קדימה!
‏זוז כבר, צ'רלי! ‏-תזדרז!
‏צ'רלס! ‏-תדביק אותם! מהר! קדימה!
‏מהר! ‏-מהר!
‏מהר!
‏פשוט תשאיר אותו.
‏תמשיך.
‏שלום, אדוני. נפלא שחזרת. ‏-לעונג הוא לי.
‏מה מצבו?
‏ובכן... הם אמורים לחזור בשתיים, אדוני.
‏גרייטר. האדן.
‏קאן. ‏-סליחה, אדוני.
‏זה בסדר. פיקרינג. גריפיתס.
‏צ'רלס כאן? ‏-תן לי לבדוק.
‏היכן צ'רלס? ‏-איבדנו אותו בשלב מוקדם למדי.
‏גדס. טוב, כולם, ‏החליפו בגדים מהר ככל האפשר!
‏תודה.
‏מר פיקוק, רכז הלימודים שלנו. ‏-מה שלומך? נעים מאוד.
‏ולבסוף, צוות ב'.
‏טוב, אני חושב שעלינו להתחיל בטקס.
‏עוד עשר דקות.
‏ודאי.
‏צ'רלס?
‏טוב. זהו זה, הבה נתחיל.
‏תודה, תודה. תודה רבה!
‏נפלא להיות כאן
‏ותענוג גדול לראות כל כך הרבה פרצופים ‏כה מאושרים, בריאים ונאים.
‏האתגר השנתי הוא מבחן ייחודי.
‏עם השלמתו מפגינים המשתתפים אופי, סיבולת
‏אך יותר מכול...
‏אך יותר מכול, אומץ לב.
‏ה"אני מאמין" של "גורדונסטון"
‏הוא לשים את הקהילה לפני הפרט,
‏את הצוות לפני הכוכב.
‏לכן אני מתכבד להעניק את הגביע הנהדר הזה,
‏גביע דוכס אדינבורו, לצוות המנצח.
‏נדמה לי שמדובר בצוות ג'.
‏ובראשו סיימון הרפר.
‏אל תשב בחוסר מעש, בחור! בוא וקח אותו!
‏כל הכבוד! ילד טוב, כל הכבוד!
‏אני רוצה שתדע, אם אתה מצוברח ‏לגבי תוצאותיך באתגר היום,
‏אין לכך שום משמעות בעיניי.
‏ברור לי שאתגרים גופניים שכאלה זרים לך,
‏אבל הפגנת אומץ לב ונחישות.
‏אל תפחד.
‏גם אם אתה חש בושה, אני מבטיח לך
‏שזה שום דבר בהשוואה לבושה ‏אותה חשתי כשהייתי בגילך
‏עקב משהו שעשיתי.
‏לאחותי המועדפת.
‏ססיל. היא שנאה לטוס.
‏היא תיעבה את זה. זה הפחיד אותה.
‏היא תמיד לבשה שחורים כשטסה,
‏לכבוד ההלוויה שלה.
‏בכל אופן, הנקודה היא ‏שקורט האן ובית הספר עזרו לי להשתקם,
‏להתקשח. צ'רלס...
‏הכאב, הקשיים הם מתנה, צ'רלס.
‏זה הרגע לחפור עמוק.
‏אם תשקיע עבודה עכשיו, ‏לא תתקשה בעתיד,
‏אבל עליך להיות קשוח יותר, ילד, ‏לקראת מה שצופן לך העתיד.
‏אל תפחד! זה רק אוויר!
‏אני יודע שיש בך יותר, צ'רלס.
‏עליך להיות חזק ועליך למצוא את זה.
‏זה רק אוויר!
‏תן לו לשבת מאחור!
‏אל תהיה חלש כל כך! אל תהיה כזה חלשלוש!
‏צ'רלס, זה בסדר.
‏לאחור! זוז לאחור! ‏-צ'רלס!
‏זה בסדר.
‏אבא!
‏-אן היקרה!
‏מה שלום הילדונת האהובה שלי?
‏יותר מהר, אבא! יותר מהר! ‏-אני בא, אני בא!
‏תודה.
‏הם יצטרפו אלינו? ‏-אכן.
‏שלום, מרטין.
‏- הנסיך צ'רלס נשאר ב"גורדונסטון" -
‏- חמש שנים נוספות. -
‏- לאחר מכן הוא תיאר את הלימודים שם ‏כ"שהות בכלא" -
‏- ו"גיהינום מוחלט". -
‏- כשהוא עצמו הפך לאב, -
‏- צ'רלס שלח את בניו ללמוד ב"איטון". -
‏תרגום כתוביות: טלי מיכאלי