ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
Bojim se da je točno.
Njegovom Kraljevskom Visočanstvu nije lako.
Premda je želja Veličanstva da njezin sin i prijestolonasljednik
pohađa normalnu školu pohvalna,
i bili smo oduševljeni što Visočanstvo pohađa Cheam...
ne trebamo se zavaravati da je to bilo posve uspješno.
Hvala.
Novine priče o njemu objavljuju gotovo svakodnevno.
Drugi dječaci o njemu čitaju u novinama.
Vide njegovog detektiva.
Činimo što možemo, ali...
dječaci tih godina znaju biti okrutni.
Činjenica je da je Njegovo Kraljevsko Visočanstvo drukčije.
Ne samo zbog toga tko je,
tko su njegovi roditelji.
Neobično je sramežljiv. Osjećajan.
Osjetljiv.
Stoga, ako me pitate gdje bi, prema mom profesionalnom mišljenju,
trebao nastaviti školu...
Da, pitam vas.
Rekao bih da je Eton za vas savršeno rješenje.
Na kućnome pragu.
Gle, Charlese!
Gle, bit ćeš nam mnogo bliže.
Vikendima možeš samo potrčati uzbrdo i bit ćeš s nama.
I moći ćeš spavati u svom krevetu.
Morat ću pitati tatu, ali sigurna sam da će pristati.
Dragi ujače Dickie.
Mama mi je rekla da je odlučila poslati me na Eton College dalje u školu.
Moram reći da mi je silno laknulo i da sam sada veoma uzbuđen.
Eton ima mnogo više smisla.
Imam li pravo kad kažem da si i ti išao onamo?
Nikada nisam išao na Eton.
Kod kuće me mučio izrazito dosadan privatni učitelj.
Potom su me poslali u mornarički koledž.
Zato ti silno zavidim na Etonu.
Ondje će ti biti silno zabavno.
Mogu li predložiti naš zajednički odlazak k Arthuru Cunninghamu,
glavnome krojaču u najboljoj radnji u Saville Rowu.
-Gospodine. -Je li to dvostruki čvor?
-Jest. -Također znan kao?
-Etonski čvor. -Etonski čvor.
I izvučemo manšete.
Mislim malo više na ramenima.
Da, pola centimetra.
A šešir ćemo namjestiti
palčevima.
Etonsko odijelo.
-Koji je viši broj? -Pet.
Pet?
-Pet. -Pet.
Dres za kriket.
Udahni.
Dobro.
Hvala.
-Ne podiže li to raspoloženje? -Podiže!
I za kraj.
O, da!
GLAVA OBITELJI
Čestitam, Visočanstvo!
-Bravo. -Hvala.
Pobijedili smo za pola dužine, što je u nautici dužina nosa.
-Vrat! Izgorjelo ti je čelo. -Trebaš mi vidjeti noge.
-Hvala. -Startali smo prekasno.
No na kraju smo nadoknadili.
A to je nautički ekvivalent posljednjih 180 metara.
Dvjesto metara.
-Poslije večere bi mogao do Charlesa. -Da mu pokažem trofej? Dobra ideja.
Mogao bi mu reći da ima lijepe uniforme.
-Koje uniforme? -Uniforme za Eton.
O čemu ti? Charles ide na Gordonstoun.
-Ne nužno. -Da, nužno.
-Nije uklesano u kamenu. -Daj mi dlijeto
pa ću uklesati.
-Filipe. -Gordonstoun je za njega.
Ta me škola stvorila. I Charlesa će.
-Ništa neće naučiti o sebi na Etonu. -Možda će samo preživjeti.
I možda postane još jedan njanjasti šonjo,
kao ostala britanska krema.
Veličanstvo. Visosti.
Dickie misli da je to prava škola.
-Dickieja se to ne tiče. -Charles mu je drag.
-Pišu jedan drugome. -Otkad?
-Otkad je Charles nesretan. -Miješa se.
Dickie se uvijek miješa.
Izdat ćemo sina ako ga damo u ruke Etonu.
Ide na Gordonstoun i to je kraj priče.
Dobro, ako si tako siguran u to.
-Jesam. -Vratit ćemo uniforme.
-Spali ih što se mene tiče. -Ali ti ćeš to reći Charlesu, ne ja.
-Dobro. -Hvala, Jamese.
Volim Škotsku. No nije li to daleko od kuće?
-Nije. -I silno je nezgodno
-da me ondje posjećuješ. -Ne, uopće nije.
Već sam odlučio da ću te osobno avionom prebaciti onamo, za nagradu.
Ali neću ti lagati.
Kad sam ja čuo da idem u Gordonstoun, osjećao sam se isto kao ti.
Jadno.
Htio sam ostati kod kuće sa svojom omiljenom sestrom.
Htio sam proći lakše.
No, da bi odrastao kako treba,
trebaš se maknuti od svih ovih gluposti.
Želiš li da ti otkrijem veliku tajnu?
Molim te.
Ovo...
nije stvarni svijet.
Johne, riješi se ovoga.
Možeš uzeti moj stari džemper. Uniforma se nije promijenila.
Gurni glavu. To je prva lekcija. Nismo ono što nosimo ili ono što bliješti.
Definira nas duh.
Ovdje.
DVORAC WOLFSGARTEN, NJEMAČKA 1934.
Nećeš ga valjda otpratiti u školu odjevena za sprovod?
Naravno.
Dobro je biti odjeven za neizbježno.
Ako sigurno sletimo, presvući ću se.
To je tvoja sestra.
Vidimo se uskoro!
Da, ja sam Grk!
Dođi. Da to riješimo.
Zašto smo ovo učinili?
Mrzim letenje. Trebali smo ići vlakom.
Daj mi ruku.
U redu je. Pogledaj me. To je samo zrak.
Da.
-Prekrasno je! -Ledeno je!
Zašto nisam mogao ostati u Njemačkoj...
i tamo ići u školu?
Zato što je otac smatrao silno važnim da te obrazuje genij.
A budući da je dr. Hahn Židov, ostanak u Njemačkoj bio je nemoguć.
Dobro. Ali zašto je genij odabrao Škotsku?
Vaše Kraljevsko Visočanstvo.
-Tko je to? -Neki stranac.
-Kako se zoveš? -Filip.
Filip i kako još?
Samo Filip.
Hej, natrag na posao.
Filipe, dođi!
Dan je počeo u zračnoj luci
gdje je vojvoda od Edinburgha princa Charlesa iznenadio letom do škole.
Ovo je moderan način odlaska u školu.
Zrakoplovom kojim upravlja tvoj otac,
na ovaj najvažniji dan za budućega kralja!
-Dobro došli! -Dr. Hahn.
-Dobro došli kući. -Lijepo je vratiti se.
G. Tennant, voditelj razreda.
-Kraljevsko Visočanstvo. -Drago mi je.
-Dobro jutro, dečki. -Jutro, gospodine.
-Kraljevsko Visočanstvo, dobro došli. -Hvala.
Znate da je ova škola vašem ocu u krvi. Bio je jedan od prvih učenika.
-Sudjelovao je u izgradnji. -Jesam, sazidao sam onaj zid.
Da, stvari su se malo promijenile otad.
No ne važne stvari. Načela ostaju ista.
-Dobro. Niste se smekšali. -Nismo!
Ne želim da ga se mazi i pazi u luksuznom hotelu.
-Ovuda, prinče! -Visočanstvo.
Visočanstvo!
-Jeste li spremni za tešku školu? -Kako je biti daleko od kuće?
Dobro. Hvala.
Je li ovo dobro za njega?
Je li ovo prava škola?
Ovo je bila spavaonica vašeg oca. Čak smo vam dali njegov krevet.
-Pozdrav, dečki. -Jutro.
Simon Harper, redar spavaonice.
Simon će vas poučiti pravilima.
Kraj prozora ste, Vaše Visočanstvo.
Nemoj ga tako zvati, samo Charles.
Dobro, Charles.
Hvala. Baš ljubazno.
Ovo je Geddes.
-Charlese. -Ovo je Gilkinson.
Naviru li vam uspomene?
-Da. -Sretne, nadam se.
Ovo je Griffiths.
Najsretnije. Tko je ono?
Kraljevski detektiv.
Palača je insistirala. Ako novinari budu smetali.
Poanta je da se nauči brinuti za sebe.
Ne brinite se. Znamo što se očekuje od nas.
Vojvoda nije gubio vrijeme i princa je prijavio za zloglasno godišnje natjecanje
kojim se testiraju snaga i odlučnost
u okrutnom Škotskom visočju.
U Gordonstounu se jednako vrednuju fizička i akademska izvrsnost.
Princa će zacijelo staviti na kušnju
svojim teškim fizičkim režimom.
Ovo će mjesto našega mladog princa
pretvoriti u muškarca koji će služiti domovini.
Ne može se zatvoriti. Pokvaren je.
-Kiša pada unutra. -Okvir je pokidan, idiote.
-Što radiš sada? -Mičem krevet.
-Vrati ga! -Posteljina se kvasi.
Vrati ga ili ću te prijaviti.
Gasi svjetlo!
Brže!
Idemo, dečki.
-Van. -Požuri se! Završi to!
-Miči se. -Idemo.
-Požuri se! -Ustani!
Vaše Kraljevsko Visočanstvo.
Pokret.
Što nije u redu?
-Ledeno je. -Čekaj dok staneš pod hladan tuš! Hajde!
Još jedan krug. Idemo!
Oj, oj!
Dobro. Idemo!
Dođi.
Oj!
Hej, silazi ovamo!
Ovo nije na izbor. To ti je zadani projekt.
To je fizički rad.
Ako Hahn želi obnoviti ovo mjesto, treba platiti radnike.
Radnike.
-Misliš li da si bolji od nas? -Zapravo znam da jesam.
Čuvaj stražu. Ovo će biti dobro.
Neki miješani europski grof?
Zapravo princ.
Znamo mi sve o tvojima.
Tvoje su sestre sve nacistice.
Tvoj otac je oprao ruke od tebe da bi mogao biti sa svojom kurvom u Parizu.
U Monaku.
Mama ti je mentalno poremećena, zatvorena je u nekoj ludari.
Nisi nitko i ništa i radit ćeš.
Zašto? Zato jer ti ja tako kažem.
Goni se!
Daj ruku!
Sjedni.
Jim je prvi udario.
Razumijem nepravdu.
Obojica smo prognanici.
Obojica smo žrtve i razumijem tvoju ljutnju.
No ako ovako nastavi,
svijet će obuzeti ljutnja i uskoro će biti uništen.
Zato ovdje, dalje od ludila, moramo graditi drukčije.
Novu školu. Novu filozofiju. Novi etos.
Svijet treba spasitelje.
Naraštaj sjajnih mladića,
koji su potisnuli bijes,
koji prihvaćaju svoju bol i svoju borbu.
Svi muškarci moraju kročiti u nepoznato.
Onda, i samo onda, kad zatremo mržnju, ljutnju
i ego...
bit ćemo spašeni.
Ne mogu ostati ovdje. Svi su ludi. Potpuno ludi.
Vjenčanje bratića Louisa
je za vrijeme praznika.
Don želi letjeti.
Neću ići pa dođi ostani sa mnom,
u Njemačkoj.
-Samo nas dvoje? -Vjerojatno.
Što to znači?
Nisam ti rekla. Očekujem.
Što očekuješ?
-Maleno. -Opet?
Ne budi takav. Dvorce treba napuniti.
A Hitler nas potiče na to da imamo što više djece.
Kako Njemačka raste, trebat će joj vojnika.
Halo?
Idiote!
Odlučio sam doći ovamo i vidjeti kako se snalaziš.
-Imaš li novih prijatelja? -Jednoga. Mislim.
Premda je katkad teško razumjeti što govori.
Čuo sam da su primili lokalne dečke.
Charlese.
Premda sam blizak s tvojim ocem,
nisam tvoj otac.
Ono što misliš da mu ne možeš pokazati i reći
jer imaš osjećaj da bi se mogao naljutiti...
-Razumijem. -Ili ga čak razočarati...
To su stvari koje možeš reći meni,
siguran u to da ih nitko neće čuti.
-Nitko živ na kugli zemaljskoj. -Razumijem.
Charlese, ako nisi sretan ovdje, moraš mi reći
i riješit ću to.
Dumbo!
Što radiš ovdje? Zašto se nisi obukla za večeru?
-Moram razgovarati s tobom. -O čemu?
Zatvori vrata.
Odlučila sam Charlesa ispisati iz Gordonstouna i dovesti ga kući.
Odluči što hoćeš. Ostaje tamo.
Dickie kaže da je nesretan ondje.
Dickie je zabadalo, nema pojma ni o čemu.
Zna prepoznati nesretno dijete.
Po svemu sudeći, Charles je nesretan.
Maltretiraju ga od trenutka kad ustane dok ne usne.
Znaš li kako zove to mjesto? "Pakao na zemlji, Colditz s kiltovima."
-Ne želim raspravljati o ovome. -Moraš!
I to ne samo jer je tvoj sin, nego zato što je budući kralj.
Zlostavljana djeca osakaćena su za cijeli život.
A osakaćena djeca izrastaju u uništene ljude.
Ti i ja imali smo dogovor.
Dogovor prema kojemu ima
djelomične bračne ravnopravnosti između nas dvoje.
Odlučio sam da Charles ide u Gordonstoun.
Ne sad!
I to bi bilo u redu za svu našu ostalu djecu.
No Charles je budućnost Krune
pa sam ga u ime Krune i kao njegova majka,
odlučila ispisati iz Gordonstouna i dovesti ga kući,
u Eton, u Windsor, kamo pripada.
Ne može ti Kruna uvijek biti argument.
Može. I bit će.
Onda bi ti bilo dobro da imaš na umu što si mi obećala
i posljedice koje bi kršenje istih imalo za Krunu.
Charlesovo školovanje...
moja je odgovornost.
Tvoja je poštivanje tvojih obećanja
i zadržati muža.
-Charlese. -Dobar dan, gospodine.
Pripremaš li se za godišnji izazov?
Pripremam.
Vojvoda od Edinburgha ove godine dodjeljuje nagradu.
Znam.
Mnogo mi je govorio o važnosti godišnjeg izazova.
Izazov je jedna od velikih tradicija ove škole, ali težak je.
Mislite da nisam dorastao?
Fizička izdržljivost samo je jedan od puteva do samoodređenja.
Ti u ovoj školi imaš poseban izazov s obzirom na to tko si.
Ni tvome ocu nije bilo lako.
Imao je drukčije teškoće. Velike probleme i bol.
No nikad nije odustao i onda ih je, uz pomoć,
prevladao.
Mislim da bih ipak htio sudjelovati u izazovu.
Mislim da moj otac to očekuje.
-Pokret! -Idemo!
-Poguraj me!
Vuci!
-Hajde. -Pomozi mi!
-Penji se! -Jesi li mislio da ću to samo pustiti?!
-Pomozi mi! -Filipe!
-Jesi li dobro, Jime? -Tako ga i treba.
Ne očekujem da se slažeš sa svima.
No od svih učenika očekujem da se pridržavaju Platonovih ideala;
polemiziranja bez svađanja, svađanja bez sumnjičenja,
sumnjičenja bez klevetanja.
-Gospodine. -Ti i James
dobit ćete dodatne dužnosti oko gradnje ograde.
Gledajte, u moju obranu...
Mislim da smo svi vidjeli kako se ponašaš u obrani sebe.
Hvala.
Kazna je da za vrijeme praznika moramo zajedno graditi ogradu,
-umjesto da dođem k tebi. -Dr. Hahn me nazvao.
Zadržat će te u školi tijekom praznika
da se privikneš. Bojim se da sam pristala.
-Hoćeš još dugo? -Goni se! Što si učinila?
Što znači da letim na vjenčanje.
To je u Londonu.
Da, sad smo u zračnoj luci.
Oprosti, ali moram ići.
Ponašaj se lijepo. To će me oraspoložiti.
Hej!
Govno!
Filipe!
Treba te Hahn!
Požuri se!
Nakon polijetanja iz Kölna,
zbog lošeg vremena nisu mogli sletjeti u Bruxelles.
Nakon pokušaja slijetanja u Ostendeu...
Bojim se...
Bojim se da je svih 12 duša izgubljeno.
Dvanaest.
Uključujući četiri člana posade.
Ali uz posadu, Ceciliju, Dona, Ludwiga i Alexandera, to je osam.
I nadvojvodina majka,
medicinska sestra i Joachim Freiher Reidesel.
Jedanaest.
Tvoja sestra Cecilija vjerojatno je rodila tijekom leta.
U olupini je nađeno novorođenče.
Plan...
Gdje je?
-Filipe? -Filipe, gdje si?
Filipe!
-Daj, Filipe! -Filipe!
-Javi se!
-Filipe! -Filipe!
Filipe!
-Filipe! -Filipe!
-Ovdje je! Dr. Hahn! -Na jezeru je!
Dođite!
Gospodine!
Idite kući!
Natrag u školu!
Daj mi svjetiljku.
I ti.
Prvi vlak iz Invernessa kreće u 4.45 sutra ujutro.
Bit ćeš u njemu.
Iz Londona ćeš odletjeti u Berlin i onda s ujakom u Darmstadt,
na sprovod svoga šogora,
nećaka i sestre.
Neće biti lako.
No kad se vratiš,
mi ćemo ti biti obitelj.
Ova će škola biti tvoj dom.
Dođi sada!
Budi jak!
Filipe!
Filipe.
Hajde.
Filipe, dođi.
Mama, Filip je.
Tvoj sin.
-Usudio se pojaviti! -Tata.
Da nije bilo Filipa
i njegove nediscipline,
nikad ne bi ušla u taj avion.
To je istina.
Nije li, mali?!
Ti si razlog zbog kojeg smo svi ovdje,
pokapamo moje omiljeno dijete.
-Tata. -Vodi ga odavde!
Možda ga sada mrziš...
no jednoga ćeš dana, ako Bog da, i sam biti otac.
I podbacit ćeš kao svi roditelji.
I mrzit će te.
I znat ćeš što znači moliti za oprost od vlastitog sina.
Filipe, kamo ćeš?
Uđi.
Mislim da treba pomoć.
Ne dok je ne zatraži. Dođi.
-Gospodine? -Vozi dalje!
Evo ga.
Pomoć.
Glasnije.
Trebam pomoć.
Dakle...
Pođimo sada.
Dečki.
-Dobro. -Dečki.
-Tri, dva... -Primi.
-Jedan. -Podigni!
Polako.
Stanite. Natrag.
Da.
Dobro. Bravo, dečki.
Bravo i za tebe, Filipe.
S izazovom koji slijedi suočava se svaki gordonstounac.
Ruta je duga 29 km.
Vi ste gordonstounci i očekuje se da prihvatite izazov.
Plus est en vous, gospodo. Svaki od vas može dati još više.
-Kreni! -Molim?
Kreni!
-Hajde, Charlie! -Požuri se!
-Charlese! -Požuri se! Brzo! Hajde!
-Požurite se! -Požurite se!
Brzo!
Pusti to.
Trči.
-Lijepo je što ste ponovno došli! -Veliko mi je zadovoljstvo.
Kako je?
Svi bi se trebali vratiti u 14 h.
Grater! Hadden!
-Cann! -Oprostite.
Nema veze. Pickering! Griffiths!
-Je li Charles ovdje? -Pogledat ću.
-Gdje je Charles? -Izgubili smo ga još u početku.
Geddes. Dobro, brzo se presvucite!
Hvala.
-G. Peacock, voditelj nastave. -Kako ste?
I na kraju, ekipa B.
Mislim da trebamo početi prezentaciju.
Još deset minuta.
Dakako.
Charlese?
Dobro, to je to. Počnimo.
Hvala najljepša!
Zadovoljstvo mi je biti tu
i vidjeti toliko sretnih, zdravih, lijepih lica.
Izazov je jedinstven test.
Dovršetkom izazova svi sudionici pokazuju snagu karaktera, izdržljivost,
a ponajviše...
a ponajviše hrabrost.
Etos Gordonstouna
prihvaćanje je zajednice ispred pojedinca...
ekipe ispred glavne zvijezde.
Zato mi je zadovoljstvo uručiti ovaj sjajan trofej,
Kup vojvode od Edinburgha, pobjedničkoj ekipi,
a vjerujem da je to ekipa C.
Koju je predvodio Simon Harper.
Nemoj sjediti, dođi po njega!
Bravo! Dobar momak!
Ako se osjećaš loše zbog toga na kojemu si mjestu završio danas...
meni je to nevažno.
Znam da ti fizički izazovi ne dolaze prirodno.
No pokazao si veliku hrabrost i odlučnost.
Ne brini se.
Ma kakav sram osjećao, uvjeravam te u to
da nije ništa prema sramu što sam ga osjetio u tvojim godinama
zbog nečega što sam učinio.
Svojoj omiljenoj sestri.
Ceciliji. Mrzila je letenje.
Prezirala ga, užasavala se.
Uvijek se oblačila u crno kad je letjela, za vlastiti sprovod.
Poanta je da su me Kurt Hahn i ta škola doveli u red,
ojačali su me. Charlese...
Bol, borba, to je dar, Charlese.
Sada trebaš zapeti.
Ako se potrudiš, nećeš se mučiti poslije.
Ali moraš malo očvrsnuti zbog onoga što te čeka.
To je samo zrak!
Znam da možeš bolje, Charlese.
Moraš biti jak i moraš to naći u sebi.
To je samo zrak!
Neka se vrati straga!
Ne budi tako slab! Ne budi tako prokleto slab!
Charlese, u redu je.
-Odlazi odavde! -Charlese!
U redu je.
Tata!
-Tata! -Draga Anne!
Kako je moja omiljena curica?
Charlese.
Što radiš? Nešto lijepo?
-Nedostajao si mi, tata. -I ti si meni.
Jesam li ja tebi više nedostajao ili ti meni?
Idemo unutra.
Hajde.
Brzo.
-Brže, tata! -Stižem.
Hvala.
-Sigurno si ogladnio od puta. -Jako.
-Želiš li sendvič? -Da, molim.
Zdravo, Martine.
PRINC CHARLES U GRODONSTOUNU JE OSTAO JOŠ PET GODINA
POSLIJE GA JE OPISAO KAO "ZATVORSKU KAZNU" I "PRAVI PAKAO"
KAO OTAC,
CHARLES JE SVOJE SINOVE POSLAO NA ETON.
Prijevod titlova: Kristijan Nikolić