A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Attól tartok, így van.
Ő királyi fensége küszködik.
Ugyan felséged vágya, hogy első számú örököse
átlagos iskolába járjon, dicséretre méltó,
és öröm volt, hogy ő királyi fenségét a Cheamben tudhattuk,
nem szabad azzal áltatni magunkat...
hogy teljes sikerrel jártunk.
Köszönöm.
A sajtó szinte naponta jelentet meg róla cikkeket.
A többi fiú olvas róla az újságokban.
Látják a nyomozóját.
Megtesszük, ami tőlünk telik, de...
a kortársai kegyetlenek tudnak lenni.
Az az igazság, hogy ő királyi fensége különbözik tőlük.
És nem csak amiatt, hogy ki ő,
kik a szülei.
Szokatlanul félénk. Érzékeny.
Törékeny.
Ha engem kérdez, hogy szakmai véleményem szerint
melyik középiskolát válasszák...
Igen.
Azt mondanám, hogy az Eton College a legjobb megoldás.
Majdhogynem a szomszédban.
Nézd, Károly!
Nézd, mennyivel közelebb leszel hozzánk!
Hétvégente csak átszaladsz a dombon, és velünk lehetsz.
És a saját ágyadban alhatsz.
Meg kell kérdeznem aput, de biztosan beleegyezik.
Kedves Dickie bácsi!
Anyu azt mondta, az Eton College-ot választotta középiskolámnak.
Meg kell mondjam, megkönnyebbültem és már igen izgatott vagyok.
Az Eton annyira magától értetődik.
Jól gondolom, hogy maga is oda járt?
Nem jártam az Etonba.
Egy igencsak unalmas tanító kínzott otthon.
Aztán Tengerészeti Iskolába küldtek Osborne-ba.
Úgyhogy nagyon irigyellek az Eton miatt!
Milyen jól fogsz ott mulatni!
Javasolhatok egy úri kiruccanást, egy találkozót Arthur Cunninghammel,
a Savile Row legelőkelőbb üzletének vezető szabójával?
- Uram. - Az egy dupla csomó?
- Igen, uram. - Úgy is hívják, hogy...?
- Eton-csomó. - Az Eton-csomó!
Mandzsetták begombolva.
Úgy gondolom, a válla lehetne kicsit magasabban.
Igen, uram! Fél centivel.
A kalapot pedig hüvelykujjal tesszük a helyére.
Az Eton-öltöny.
- Eggyel nagyobb? - Ötös.
Ötös?
- Ötös. - Ötös.
A fehéret!
Mély levegő!
Remek.
Köszönöm.
- Ez aztán jókedvre derít, nem? - De!
Utolsó simítás!
Ez az!
CSALÁDFŐ
Gratulálok, uram!
- Ügyes vagy! - Köszönöm!
Félhosszal nyertünk, ami az orrhossz tengerészeti megfelelője.
- Fejhossz! Leégett a homlokod. - Látnád a lábamat!
- Köszönöm. - Kétségkívül rosszul indultunk.
De az utolsó jelzéstől jók voltunk.
Ami az utolsó távolság megfelelője.
Táv!
Vacsora után benézhetnél Károlyhoz.
Megmutatni a trófeát? Jó ötlet!
Nem. Gondoltam, megdicsérhetnéd az egyenruháját.
- Milyen egyenruhát? - Az etonit.
Miről beszélsz? Károly a Gordonstounba megy.
- Nem feltétlenül. - De, feltétlenül.
- Nincs kőbe vésve. - Adj vésőt és kalapácsot,
és belevésem!
- Fülöp! - A Gordonstoun a neki való hely.
Nem túlzok: az az iskola tett azzá, aki vagyok, és Károllyal is így lehet.
Az Etonban nem tanul magáról.
Igen, de azt talán túléli, esetleg ki is virulhat.
Vagy majd belőle is egy újabb gyenge, nyámnyila, elkényeztetett alak lesz,
mint amilyen a brit felsőosztály.
Felség. Királyi fenség.
Dickie szerint ez a neki való iskola.
- Semmi köze hozzá! - Nagyon szereti Károlyt.
- Leveleznek egymással. - Mióta?
- Mióta tudja, Károly boldogtalan. - Bár ne avatkozna bele!
Ő már csak ilyen.
Elárulnánk a fiunkat, ha hagynánk, hogy az Etonba menjen.
A Gordonstounba megy, téma lezárva!
Jól van, ha ennyire ragaszkodsz hozzá.
- Igen. - Visszaküldjük az egyenruhákat.
- Felőlem el is égetheted őket! - De te mondod el neki, nem én.
- Jó. - Felség.
Köszönöm, James.
Kedvelem Skóciát, de nincs túl messze itthonról?
- Nem. - És nem okoz kellemetlenséget,
- hogy meglátogassatok? - Egyáltalán nem.
Már el is döntöttem, hogy jutalomként én magam viszlek el repülővel.
De... nem fogok hazudni neked.
Mikor megtudtam, hogy a Gordonstounba megyek, én is úgy éreztem magam, mint te.
Nyomorultul.
Otthon akartam maradni a kedvenc nővéremmel.
A könnyebb, kellemesebb utat akartam.
De ahhoz, hogy rendes felnőtt váljon belőled,
el kell távolodnod az ostobaságoktól.
Szeretnéd, hogy megosszak veled egy nagy titkot?
Légy szíves.
Ez...
nem a való világ.
John! Ezektől szabaduljon meg!
Megkaphatod a régi pulóveremet. Az egyenruha semmit nem változott.
Dugd bele a fejed!
Ez az első lecke.
Nem a csillogás és a ruha tesz minket azzá, akik vagyunk.
A lelkünk határoz meg minket.
Itt ni.
WOLFSGARTEN KASTÉLY, NÉMETORSZÁG, 1934
Ugye nem temetésre öltözve fogod a repülőn iskolába kísérni?
Dehogynem. Miért ne öltözhetnénk az elkerülhetetlennek megfelelően?
Ha épségben földet értünk, átöltözöm.
A te testvéred.
Sziasztok!
Igen, görög vagyok.
Gyere! Essünk túl rajta!
Miért csináltuk?
Gyűlölöm a repülést. Vonattal kellett volna mennünk.
Add a kezed!
Semmi baj. Nézz rám!
- Minden rendben. Ez csak levegő. - Igen.
- Gyönyörű! - Megfagyok!
Miért nem maradhattam Németországban,
hogy ott járjak iskolába?
Mert apánk szerint nagyon fontos, hogy egy zseni oktasson téged.
És mivel dr. Hahn zsidó, nem maradhatott Németországban.
Rendben.
De a zseni miért pont Skóciát választotta?
Királyi fenség!
- Az ki? - Valami külföldi.
- Hogy hívnak? - Fülöp.
Milyen Fülöp?
Csak Fülöp.
Hé! Dolgozzatok!
Fülöp! Gyere!
A nagy nap a londoni repülőtéren kezdődött,
ahol Edinburgh hercege azzal lepte meg Károly herceget,
hogy ő maga viszi repülővel iskolába.
Milyen modern módja ez az iskolába jutásnak!
Repülővel, amit az édesapja vezet,
jövendő királyunk eme rendkívül fontos napján.
- Isten hozta önöket! - Kedves dr. Hahn!
- Isten hozta itthon! - Jó visszatérni.
Mr. Tennant, Károly osztályfőnöke.
- Királyi fenség. - Örvendek.
- Jó reggel, fiúk! - Jó reggelt, uram!
- Isten hozta, királyi fenség! - Köszönöm.
Tudja, ez az iskola az édesapja ereiben folyik.
Az első tanulók egyike volt itt.
- Segített megépíteni a helyet. - Igen, azt a falat én építettem.
Igen. Egy s más megváltozott, mióta az édesapja ide járt.
De a fontos dolgok nem.
Az elvek változatlanok.
- Helyes. Nem puhultak el. - Nem.
Nem akarom, hogy egy luxushotelben kényeztessék.
Erre tessék, Károly herceg!
Felkészült a megpróbáltatásokra?
Hogyan érinti a nagy távolság, uram?
Rendben. Köszönjük!
Jót tesz ez neki, uram?
Ez a megfelelő iskola a számára?
Ez volt az édesapja hálóterme. Még a régi ágyát is megkapja.
- Helló! - Jó reggelt, uram!
Simon Harper, szobafelügyelő, uram.
Simon elmondja a szabályokat, és vigyáz magára.
Ő királyi fensége kapja az ablak melletti ágyat.
Ne hívd így! Csak Károly.
Igen, uram. Károly.
Köszönöm. Ez nagyon kedves.
Ő Geddes.
Károly.
Ő Gilkinson.
Visszatérnek az emlékek, uram?
- Igen. - Remélem, boldog emlékek.
Ő Griffiths.
A legboldogabbak. Ő ki?
A királyi nyomozó.
A palota ragaszkodott hozzá. Ha a sajtó tolakodóvá válna.
A lényeg, hogy a fiú megtanulja megvédeni magát.
Ne aggódjon! Ismerjük az elvárásokat.
A herceg nem vesztegeti az időt, fel is írta Károly herceget
a Gordonstoun hírhedt Éves Kihívására,
amely közismerten az állóképesség és elszántság próbája
a zord Skót-felföldön.
A Gordonstounban az erőnlétet épp oly nagyra értékelik, mint a tanulmányokat.
A herceget bizonyára próbára teszik a kemény fizikai feladatok.
Az iskola biztos olyan emberré formálja ifjú hercegünket,
aki készen áll országa szolgálatára.
Nem lehet bezárni. El van törve.
- Beesik az eső. - Törött a keret, te hülye!
- Most meg mit csinálsz? - Eltolom az ágyat.
- Told vissza! - De vizes lesz az ágynemű.
Told vissza, vagy jelenteni foglak!
Lámpát lekapcsolni!
Gyorsabban!
Gyerünk, fiúk!
- El innen! - Igyekezzetek! Hagyd!
- El az utamból! - Menjünk!
- Igyekezzetek! - Felkelni!
Királyi fenség.
Mozgás!
Mi a gond?
Megfagyok.
Várd ki a hideg zuhanyt! Gyerünk!
Még egy kör! Gyerünk!
Jól van, gyerünk!
Menjünk.
Hé! Gyere le ide!
Ez nem választható. Erre a munkára jelöltek ki.
Ez kétkezi munka.
Ha Hahn fel akarja újítani a helyet, fizesse meg a személyzetet!
Személyzet...
- Azt hiszed, jobb vagy nálunk? - Ami azt illeti, tudom, hogy igen.
Állítsatok őrt! Ez jó lesz!
Valami korcs, európai gróf?
Herceg, ami azt illeti.
Mindent tudunk a pereputtyodról.
A nővéreid mind nácik.
Az apád pedig lemondott rólad, hogy Párizsban élhessen a kurvájával.
Monacóban.
Az anyád defektes agyilag, bezárták egy bolondokházába.
Egy senki vagy, és el fogod végezni a munkát.
Miért? Mert én azt mondtam.
Szállj le rólam!
Add a kezed!
Foglaljon helyet!
Jim ütött először.
Megértem az igazságtalanságot.
Mindketten száműzöttek vagyunk.
Áldozatok. Megértem a haragját.
De jelen állás szerint
a világot elönti a harag, és hamarosan elpusztítják.
Ezért itt, az őrülettől távol, új utat kell kitaposnunk.
Egy új iskolát. Új filozófiát. Új erkölcsi világképet.
A világnak megmentőkre van szüksége.
Kimagasló fiatalemberek generációjára,
akik maguk mögött hagyják a dühüket,
akik elfogadják a fájdalmukat és szenvedésüket.
Minden embernek az ismeretlenbe kell lépnie.
Ott, csakis ott, a gyűlölködés, a harag
és az ego megsemmisülésében rejlik a megváltásunk.
Nem maradhatok itt! Ezek őrültek. Mind őrültek!
Lajos unokatestvérünk esküvője
a félévi szünetedre esik.
Don repülni akar.
Megmondom, hogy nem megyek, és jöhetsz hozzám
Németországba.
- Csak ketten leszünk? - Valószínűleg.
Ezt hogy értsem?
Nem is mondtam. Várandós vagyok.
Mit vársz?
- Kisbabát. - Megint?
Ne legyél ilyen! A kastélyokat meg kell tölteni.
Hitler is arra buzdít minket, hogy vállaljunk minél több gyermeket.
Németország növekedésével egyre több katonára lesz szüksége.
Halló?
Hülye gyerek!
Gondoltam, meglátogatlak, és megnézem, hogy megy a beilleszkedés.
Vannak már barátaid?
Egy. Azt hiszem.
Bár elég nehéz néha megérteni, hogy mit mond.
Igen, hallottam, hogy felvettek néhány helyi fiút.
Károly.
Bár közel állok édesapádhoz, én nem vagyok az apád.
Ha úgy érzed, neki nem mutathatsz ki vagy mondhatsz el valamit,
mert félsz, hogy dühös lenne...
- Igen, uram. - Vagy akár csalódást okozna neki...
Azokat nyugodtan elmondhatod nekem
azzal a tudattal, hogy soha senkinek nem fogom továbbadni.
- Senkinek a világon. - Igen, uram.
Károly, ha nem vagy itt boldog, el kell mondanod,
és majd én elintézem.
Hülye gyerek!
Mit csinálsz itt? Miért nem öltöztél fel a vacsorához?
- Beszélnünk kell. - Miről?
Becsuknád az ajtót?
Úgy döntöttem, hogy kivesszük Károlyt a Gordonstounból, és hazahozzuk.
Dönts, ahogy csak akarsz. De ő ott marad.
Dickie most mondta, hogy boldogtalan.
Dickie egy minden lében kanál bolond, nem tud ő semmit.
Biztos felismeri, ha egy boldogtalan gyereket lát.
És Károly nyilvánvalóan nyomorultul van.
Kínozzák a felkelése percétől
a lefekvése pillanatáig.
Tudod, hogy hívja a helyet? "A földi pokol, Colditz skótokkal."
- Nem akarom ezt megvitatni. - Nos, muszáj lesz.
És nem csak azért, mert a fiad. Hanem mert ő a leendő király.
A szekálás a gyerekeknek életre szóló sebeket okoz.
És a sebzett gyerekekből tönkrement felnőttek lesznek.
Korábban megegyeztünk,
hogy lesz valamiféle egyenlőség
köztünk a házasságunkban.
Úgy döntöttem, hogy Károly a Gordonstounba fog járni.
Ne most!
Nem is lenne ezzel semmi baj a többi gyerekünk esetében.
De Károly a korona várományosa,
és a Korona nevében, valamint az anyjaként
úgy döntöttem, hogy kivesszük a Gordonstounból, és hazahozzuk
Etonba, Windsorba, ahova tartozik.
Nem hivatkozhatsz mindig a Koronára.
De igen. És fogok is.
Akkor jusson eszedbe, hogy mit ígértél nekem, és hogy annak megszegése
milyen következménnyel jár a Koronára nézve.
Károly oktatásáért
én felelek.
Te pedig azért, hogy betartsd a szavadat
és megtartsd a férjedet.
- Károly! - Jó napot, uram!
Készül az Éves Kihívásra?
Igen.
Edinburgh hercege adja át idén a díjat.
Tudom.
Rengeteget mesélt a Kihívás jelentőségéről.
A Kihívás az iskola régi hagyománya, de megterhelő.
Nem hiszi, hogy képes vagyok rá?
A fizikai teljesítőképesség csak egy módja az önmegvalósításnak.
Magának külön kihívást jelent az iskola annak következtében, hogy ki maga.
Az apjának is nehéz volt.
Neki másféle nehézségei voltak. Nagy és fájdalmas nehézségek.
De sosem adta fel, és végül - segítséggel - győzött.
Akkor is szeretnék részt venni a Kihíváson, uram.
Szerintem elvárja az édesapám.
- Mozgás, menjünk! - Gyerünk, fiúk!
- Tarts nekem bakot!
Húzz fel!
- Nyomás! - Segíts fel!
- Húzd fel magad! - Azt hitted, elfelejtem?
- Segíts fel! - Fülöp!
- Jól vagy, Jim? - Megérdemelte!
Nem várom el, hogy mindenkivel jóban legyen.
De elvárom minden diákomtól, hogy feleljen meg a platóni eszméknek:
vitatkozzon veszekedés nélkül, veszekedjen gyanúsítás nélkül,
gyanúsítson rágalmazás nélkül.
- Uram! - Jamesszel további
építési feladatot kapnak. Együtt fognak dolgozni a főkapun.
Nézze, a védelmemre szóljon...
Azt hiszem, mindannyian láttuk, hogyan viselkedik a védelmében.
Köszönöm!
...és büntetésből együtt kell építenünk egy kaput a szünetben,
- és nem mehetek haza hozzátok. - Dr. Hahn telefonált tegnap.
Az iskolában tart az ünnepek alatt,
hogy jobban beilleszkedhess. Én pedig beleegyeztem.
- Sokáig beszélsz még? - Tűnj innen! Mit csináltál?
Így el kell repülnöm az esküvőre.
De az Londonban van.
Igen. Éppen a repülőtéren vagyunk.
Sajnálom, de mennem kell.
Csak nyugodj meg és viselkedj jól! Attól jobb kedvem lesz.
Pöcs!
Fülöp!
Hahn hív!
Siess!
A kölni felszállás után
a rossz időjárás miatt nem tudtak leszállni Brüsszelben.
Miközben megkíséreltek leszállni Oostende-ben...
Attól tartok...
Attól tartok, mind a 12 személy elhunyt.
Tizenkettő.
A személyzet négy tagjával együtt.
A személyzet négy tagja, plusz Cecília, Donát, Lajos és Sándor, az nyolc.
Valamint a nagyherceg édesanyja,
egy nővér, Joachim Freiherr von Riedesel.
Tizenegy.
És Cecíliának megindulhatott a szülése a repülőgépen.
Találtak egy újszülöttet a roncsok közt.
Intézkedünk, hogy...
Hol van?
- Fülöp! - Fülöp, hol vagy?
Fülöp!
- Gyerünk, Fülöp! - Fülöp!
- Gyerünk!
- Fülöp! - Fülöp!
Fülöp!
- Fülöp! - Fülöp!
- Itt van! Dr. Hahn! - A tóban van!
Gyerünk!
Uram!
Menjenek haza!
Vissza az iskolába!
Add a lámpát!
Maga is menjen!
A tejes vonat holnap 4:45-kor indul az invernessi állomásról.
Maga rajta lesz.
Londonból Berlinbe repül, aztán Darmstadtba a nagybátyjával,
hogy részt vegyen a sógora,
az unokaöccsei és a nővére temetésén.
Nem lesz könnyű.
De amikor visszatér, mi leszünk a családja.
Ez az iskola lesz az otthona.
Most jöjjön!
Legyen erős!
Fülöp!
Fülöp.
Menjünk!
Fülöp, gyere!
Mama, Fülöp az.
A fiad.
- Meglep, hogy idemerészkedik. - Papa!
Ha Fülöp tudott volna viselkedni,
Cecília nem lett volna a repülőn.
Így van. Nem igaz, fiú?
Miattad vagyunk itt mindnyájan, a kedvenc gyermekem temetésén.
- Papa! - Vigyék innen!
Lehet, hogy most gyűlölöd,
de egy nap, ha Isten is úgy akarja, te is apa leszel,
és csalódást fogsz okozni, mint minden szülő. És gyűlölni fognak a gyerekeid.
És tudni fogod, milyen a saját fiad megbocsátásáért imádkozni.
Fülöp! Hova mész?
Menjen be!
Talán segítségre van szüksége, uram.
Majd ha segítséget kér. Gyerünk!
- Uram? - Menjenek!
Itt van.
Segítség!
Hangosabban!
Segítséget kérek.
Na...
Most mehetünk.
Fiúk!
- Rendben. - Fiúk!
- Egy, kettő, há... - Fogjátok meg!
- ...rom! - Emeljük!
Lassan!
Állj! Húzzuk vissza!
Jó.
Jó. Szép munka, fiúk.
Szép munka, Fülöp.
Ezzel a kihívással minden gordonstouni szembenéz.
30 kilométeres az út.
Gordonstouniak, így elvárható, hogy felnőjenek a feladathoz.
Plus est en vous, uraim. Több rejlik mindnyájukban.
- Gyerünk! - Tessék?
Gyerünk!
- Gyerünk, Károly! - Siess!
- Károly! - Érje utol őket! Gyorsan! Nyomás!
- Gyorsan! - Gyerünk!
Nyomás!
Hagyd!
Gyere tovább!
- Jó napot, uram! Jó újra itt látni. - Részemről az öröm.
Hogy megy neki?
Nos... kettőre mindenkinek vissza kell érnie.
Grater. Hadden.
- Cann. - Bocsánat, uram!
Semmi gond. És Pickering. Griffiths.
- Károly itt van? - Hadd nézzem.
- Hol van Károly? - Elvesztettük, már az elején.
Geddes. Jól van, emberek! Gyorsan öltözzetek át!
Köszönöm!
- Mr. Peacock, a tanulmányi felelős. - Jó napot! Örvendek!
És végül, a B csapat.
Azt hiszem, kezdenünk kell az átadást.
Várjunk még tíz percet!
Természetesen.
Károly!
Károly?
Jól van, ennyi. Kezdjük!
Köszönöm! Köszönöm szépen!
Nagyon örülök, hogy itt lehetek,
és jó látni ennyi boldog, egészséges, jóképű arcot.
Az Éves Kihívás egy páratlan feladat.
A teljesítésével minden résztvevő erős jellemről, állóképességről,
és legfőképpen...
És legfőképpen bátorságról tesz tanúbizonyságot.
A Gordonstoun szellemisége
a közösséget az egyén,
a csapatot a sztár elé helyezi.
Ezért nagy örömömre szolgál, hogy átadhatom ezt a trófeát,
az Edinburgh Hercege Kupát a győztes csapatnak,
amely, úgy tudom, a C csapat.
A csapatkapitány Simon Harper.
Ne csak ülj ott, fiam! Gyere ki érte!
Gratulálok! Szép munka! Ügyes!
Ha rosszul érzed magad
a mai teljesítményed miatt, tudnod kell,
hogy nekem nem számít.
Tudom, hogy az ilyen fizikai megmérettetések nem az erősséged.
De nagy bátorságot és eltökéltséget mutattál.
Ne törődj vele!
Ha szégyelled is magad, biztosíthatlak,
hogy ez semmi ahhoz képest, amennyire én szégyelltem magam
ennyi idősen amiatt, amit csináltam.
A kedvenc nővéremmel.
Cecíliával. Utált repülni.
Gyűlölte, rettegett tőle.
Mindig feketét viselt repüléskor. A saját temetésére.
Mindenesetre a lényeg, hogy Kurt Hahn és az iskola helyrerakott,
megedzett. Károly...
A fájdalom, a küzdelem egy adomány.
Ilyenkor kell mélyre ásnod.
Ha most keményen dolgozol, akkor a jövőben nem lesz nehéz.
De egy kicsit meg kell edződnöd, fiam, arra, ami rád vár.
Ne törődj vele! Ez csak levegő.
Tudom, hogy több rejlik benned, Károly.
Légy erős, és találd meg magadban!
Ez csak levegő!
Jöjjön hátra!
Ne légy ilyen gyenge! Ne légy ilyen átkozottul gyenge!
Károly, semmi baj.
- El innen! Kifelé! - Károly!
Semmi baj.
Apu!
- Apu! - Drága Annám!
Hogy van az én kedvenc kislányom?
Megérkeztünk, Károly.
Mit csináltál? De csinos itt valaki!
- Hiányoztál, apu. - Te is hiányoztál.
Jobban hiányoltál, mint amennyire én téged?
Menjünk be.
Na, gyere.
- Gyorsabban, apu! - Szaladok, szaladok!
Köszönöm.
- Biztosan megéheztél az úton. - Igen, nagyon.
Csináljak neked egy szendvicset?
Helló, Martin!
KÁROLY HERCEG A GORDONSTOUNBAN MARADT TOVÁBBI ÖT ÉVIG.
KÉSŐBB "BÖRTÖNBÜNTETÉSKÉNT" ÉS "ABSZOLÚT POKOLKÉNT" BESZÉLT RÓLA.
AMIKOR KÉSŐBB APAKÉNT RÁ KERÜLT A SOR,
KÁROLY AZ ETONBE KÜLDTE FIAIT.
Fordította: Zsoldos Gábor