A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
1962. ÁPRILIS
Jó reggelt, királyi fenség! 7:30 van.
Jó reggelt, John.
Jézusom!
- Gyerünk, rántsa meg! - Nem lehet, uram.
- Látnia kellene egy szakembernek. - Ne izguljon annyira!
Csak egy erős, határozott...
- Nem tűnik túl bizalomgerjesztőnek. - Nagyon ajánlották.
Mindenkit ő kezel. Winston Churchillt, Duncan Sandyst, Lord Astort.
Felkeltem, elfordítottam a fejem és ennyi.
Biztos megrántottam az éjjel.
Lehetséges. Felülne kérem, királyi fenség?
Járnak hozzám nyak, hát, könyök és térd miatt.
A bajnak gyakran nincs köze a tünetekhez.
- A valódi ok valami más. - Mint például?
Feszültség. Érzelmi erőfeszítés.
Különböző megoldatlan konfliktusok.
Tessék.
És azokat hogyan kell kezelni?
Először azonosítjuk, felismerjük őket,
és aztán nemcsak a fizikai tüneteket kezeljük,
hanem az életmódot is teljesen megváltoztatjuk.
Régebben egy fickó gondoskodott rólam ilyen tekintetben,
tett róla, hogy ne legyen túl sok feszültség az életemben.
Mike Parker?
Ne mondja, hogy ismeri a vén lókötőt!
Ismerem.
Miért nem mondta? Hogy is hívják?
Ward, uram. Stephen Ward.
Mindig mondta, hogy hívjam el önt hétvégére.
- Hova? - Néhány partira.
Élvezem, ha összehozhatok embereket.
Ami azt illeti, jó kis társaság lesz a hétvégén.
Ha jobban lesz, talán beugorhatna egy portré erejéig.
Amint látja... művészkedem.
Ő kicsoda?
Christine.
Ő is ott lesz. És Mandy is.
Tudja, a nyakam már is jobban van.
A TITOKZATOS FÉRFI
EGY ÉVVEL KÉSŐBB
Most!
Christine Keeler, ismeri ezt a férfit?
Jevgenyij Ivanov kapitány.
Szovjet tengerészeti attasé.
Nincs mondanivalóm.
Volt kapcsolata ezzel a férfivel, John Profumóval, a hadügyminiszterrel?
Nincs mondanivalóm.
Miss Keeler, ön részt vett Stephen Ward partiján.
Ki ez a férfi?
TITOKZATOS FÉRFI
Miss Keeler?
Pompás egy nap. Igen sikeres.
- Kösz, hogy eljött, John. - Miniszterelnök úr.
- Mehetünk? - Csak ön után.
- Kellemes útja volt? - Csak kissé korai.
Mit keresett itt John Profumo?
Idekérettem, hogy őszintén beszéljünk, mint férfi a férfival.
Megmondom, mi aggaszt, John.
Kormányunk számos és jelentős eredményét
beárnyékolja a botrány és a szóbeszéd.
Fenébe!
Akkor önnek is elmondom, amit a magántitkárának,
továbbá a Háznak is.
Nincs rejtegenivalóm, nincs miért felelnem.
Elmondtam neki, legyen óvatos, mit mond. Barátok vagyunk...
Talált!
...és bizalmasan beszélhetünk.
A legtöbb házasságban vannak rossz időszakok,
és bevallottam az enyémet.
Ugyan, Harold.
Nem azért jöttem 6 évvel ezelőtt térden állva könyörögni,
hogy a kormányban szolgálhassak, hogy aztán bolondot csináljak magából.
Hiszel neki?
Életem során megtanultam felismerni a hazugokat.
A vonásaik másmilyenek lesznek.
Valami a szemükben.
Mi más lehetőség van?
Ne higgyek a hozzám közelállóknak, akik azt vallják, szeretnek?
Az túl fájdalmas lenne.
- És a fénykép? - Milyen fénykép?
Ami a partin készült Stephen Wardnál.
A társasági csontkovácsnál. Egy call girllel és egy orosz kémmel elöl.
- A háttérben... - Egy árnyék.
Árnyék, amely Profumóhoz hasonlít.
Ha te mondod.
Szerintem kétségbe vonható.
Hiszékeny, reménykedő bolond.
Miniszterelnökségem hat éve alatt
számos komoly és érthetetlen nehézséggel kellett szembesülnöm.
Ez is egy ilyen alkalom.
Szeretném tisztázni,
hiszem, hogy John Profumo nem csak támogatásra érdemes,
de a Ház és az egész ország együttérzésére és bizalmára is.
- Köszönöm! - Ki a titokzatos férfi, uram?
Elég rossz volt már a zene és a kiabálás is
az éjjel és nappal, minden órájában.
Igen, Margit mindig is élénk volt.
De ez az építkezés kibírhatatlan! Kibírhatatlan!
És nem látszik a vége.
- Most meg az új tető. - Értem.
Püfölnek és kalapálnak és fúrnak, néha még hétvégén is!
És nem csupán én szenvedek.
Tudom, hogy a Gloucesteréket is megőrjíti.
Őket minden zavarja.
- Sir John Weir, felség. - Köszönöm!
Ne aggódjon, Marina néni! Mint a család feje, ezért vagyok itt.
- Beszélek Margittal. - Köszönöm!
- Felség. - Sir John.
Mint tudja, tegnap vittük el a mintákat.
Megvannak az eredmények. Örömmel megerősítem, hogy várandós.
- Gratulálok! - Köszönöm!
Habár csodálatos hír, óva kell intenem.
A vasszintje alacsony, nagyon alacsony. Nem veszélyes, de azt közelíti.
- Üdv. - Asszonyom.
Remélem, ülsz!
Fülöp?
Ő királyi fensége elment, asszonyom.
- Hova? - Egy házi partira a hétvégére.
A hétvégére? Szerda van. Nem is említette.
Az utolsó pillanatban derült ki.
Igen, hát persze. Köszönöm.
Asszonyom.
- Miss Keeler! - Ki az a férfi, Christine?
- Erre! - Mr. Ward!
Mr. Ward! Mi a helyzet Mr. Profumóval?
Köszönöm, hogy értesített.
Igen, ne aggódjék...
Most hallottam, hogy Stephen Wardot, elnézést, hogy közbevágok,
kihallgatta a rendőrség, és mindent bevallott.
Profumótól kezdve a call girlökig és az orosz kémig mindent.
No lám.
Úgy hiszem, bármely pillanatban számíthatunk Profumo lemondására.
Aztán pedig a kormány szétesésére.
Bocsásson meg, jobb, ha munkához látok.
- Rendben. Akkor ez egy igen Párizsra? - Ha muszáj.
- Muszáj. - Nem most tért vissza New Yorkból?
- De igen. - Azelőtt pedig egy tokiói megbízatásról?
Nem kéne otthon is töltenie egy kis időt?
Jó lenne, ha az otthon volna, és nem egy építési terület.
Ő királyi fensége úgy döntött, ráfér egy nagyobb felújítás a lakásunkra.
Olyan örömteli pletykákat hallottam, hogy ismét várandós.
Jól hallotta, igen.
De minden házasságban fontos találni olyan dolgokat,
amik egy párrá kötik össze a két embert.
És ez önöknél?
A távolság.
Sapkákat le!
Ez az.
Asszonyom.
- Ez, asszonyom? - Utálom. Groteszk.
Nem...
Szervusz.
Köszönöm.
Igen, nagyon köszönöm. Köszönöm.
- Fenség. - Felség.
- Te jó ég! - Mi az?
Étkezőasztal egy helyiségben a konyhával?
Igen.
Nem tudom, mit gondoljak erről.
Modern. Egyenlőségpárti.
Te vagy a legkevésbé egyenlőségpárti ismerősöm.
Nem ez a legkedvesebb módja, hogy gratulálj.
- Ezért jöttél? - Gratuláljak mihez?
Anyu nem mondta neked?
- Tényleg? - Igen.
- Ez remek. - Köszönöm.
Néhány héttel utánad esedékes.
Ez csodás.
De nem ezért jöttem.
Azért jöttem, hogy megkérjelek, mialatt épül ez a nagyszerű, világos, modern,
egyenlőségpárti otthonod a bővülő családod számára,
légy egy kissé jobban tekintettel a szomszédaidra.
Milyen szempontból?
Feltételezem, a zaj és általános zavarás szempontjából.
Értem.
És ki küldött erre a csúnya kis küldetésre?
- Marina? - Igen.
Jobb lenne, ha tudná, hol a helye.
Mint a férjed menekült családjának alacsony rangú tagja,
szerencsés, hogy egyáltalán itt lehet.
Ennyit az egyenlőségről.
- Nemcsak róla van szó. - Alice-ról is?
Az a házsártos vén banya.
- És a Kentek. És a Gloucesterek. - Értem.
Az egész undok, irigy pereputty, ebbe a nevetséges épületegyüttesbe zsúfolódva,
dühös, mert mi kaptuk a legnagyobb lakást.
- Senki sem a lakás miatt dühös. - Fortyognak.
Székrekedésük van a dühtől.
A zaj miatt dühösek.
Mert a megújulást, a modernizációt és a változást képviseli.
Nem, hanem mert tapintatlan, önző és fülsiketítő.
No és eddig hogy van a baba?
Semmi bonyodalom, meglepő módon. A tiéd hogy van?
Van bonyodalom.
Azt akarják, ezúttal pihenjek többet.
Javasolhatom, hogy tégy úgy? Mondd meg Fülöpnek, vegyen át a terhekből!
- Ő hogy van? - Jól. Miért?
Szeretnél tudni egy pletykát, amit Tonyval hallottam?
- Nem. - Csak pletyka.
De nem tagadhatod... van hasonlóság.
Nézd!
Látod?
Az a hadügyminiszter. Most ismerte be.
Profumo beismerte a viszonyt, de tagadta a fényképet.
Van valami fülöpös a vállában.
A miniszterelnök sürgősen látni kívánja, asszonyom.
A legrosszabb fajta árulás.
Valakitől, akitől sosem vártam.
Sajnálom.
Ennek a fogorvosnak, Mr. Wardnak, nyilvánvalóan van miért felelnie.
Csontkovács, asszonyom.
Úgy tűnik, ő szervezte az egészet.
Talán ő szervezte,
de az újságokat olvasva úgy tűnik, az egész az én hibám.
A NAGY HAZUGSÁG PROFUMO KILÉP
Ezért úgy gondolom, helyes, ha felajánlom önnek a lemondásomat.
Tessék?
Folt esett a kormánya becsületén.
Miniszterelnökként vállalnom kell a felelősséget. Nem folytathatom.
De folytathatja, Mr. Macmillan, és folytatnia is kell.
Arra buzdítanám, hogy menjen vissza és egyesítse a kabinetét és a kormányomat.
Irányítsa az országot!
Menjen vissza a Downing Streetre, miniszterelnök úr, és vegye fel a gyeplőt!
Az ország népének stabilitásra van szüksége.
Ahogy nekem is, még jobban, mint valaha.
Asszonyom?
Edinburgh hercegével ismét gyermeket várunk.
Gratulálok, asszonyom.
A helyzetnek vannak komplikációi.
Több hónapig szabadságon leszek, Skóciában.
Az orvosok teljes pihenést írnak nekem elő.
A terhesség védelmében.
Ezért van szükségem arra, hogy egyelőre ön tartsa a frontot.
Az anyakirályné helyettesíthet a szertartásokon,
amíg a gyermek megszületik.
Természetesen.
Köszönöm.
Köszönöm, miniszterelnök úr. Ez sokat jelentene nekem...
személyesen.
Csodálatos volt!
Amikor nem ficsúrokat parodizáltak,
akkor a korrupt kormányon,
a püspökeink képmutatásán
és a brit háborús törekvéseken élcelődtek.
Egyszer még a királynőt is elővették.
- A királynőt? - Nagyon mulatságos volt.
A következő indiai és pakisztáni utunk is nagyon lelkesít minket.
Fülöp herceg azt mondja, alig várja, hogy elvigyen a Haibár-hágóra.
Azután te következtél.
Mitől félsz a legjobban?
"A reggeli újságok érkezésétől."
Hiába próbálom utánozni, úgyse tudnám visszaadni.
- Kegyetlen volt? - Nem, nem volt kegyetlen.
- Nevettek az emberek? - Igen.
- Boothby nevetett? - Ki beszélt itt Boothbyról?
Feltételezem, vele voltál ott. Nevetett?
Igen.
És te?
Igen. El kéne menned.
Látni, mi történik a rohadt országoddal.
John, bepakolta az úszónadrágomat?
- Igen, uram, minden elpakolva. - Helyes.
Szia!
Ó, szia!
Milyen kedves! Te is jössz?
Jövök? Nem. Megyek.
Hova?
St. Moritzba.
Milyen titokzatos.
Te?
Balmoralba.
Különböző országok.
Milyen találó.
Ezt hogy érted?
Helyénvaló, megfelelő, illő, alkalmas.
Tudom, mit jelent a "találó".
Mire célzol ezzel?
Ne foglalkozz vele!
Csak élvezd a hegyeket, drágám!
SZÍNHÁZI ELŐADÁS A PEREMEN TÚL
Szemétláda!
Ön áruló, Mr. Ward?
Ez az ügy a kicsapongás
és romlottság legmélyéről fakad.
Prostitúció, szexuális szabadosság, perverzitás.
Házi ez a sárkány. A kés-villa pár. Fife hercegnéje már.
De körül is zsongják. Értik mire célzok?
Milyen ez a laza erkölcsű,
aljas világ, amiben Stephen Ward és cinkosai élnek?
Viselkedésüket látva úgy tűnik, egykor nagy becsben tartott értékeink,
a tisztesség, a tisztelet, a bizalom,
már a múlt.
Eme nagyszerű ország miniszterelnökeként
gyakran látogatnak meg nagy emberek,
és gyakran megkérdeznek, mitől félek legjobban.
A válaszom?
"Eseményektől, fiam, eseményektől."
Az ősztől. A reggeli újságok érkezésétől.
A civilizált társadalom többé nem civilizált.
A vezető osztály lemondott felelősségéről,
és többé nem mutat megfelelő példát.
Helyette önmaga zsugorodott verziója lett.
Rosszul látok?
Tényleg az néz vissza rám, akire gondolok?
Azért jöttem el ma a színházba,
mert hallottam, hogy néhány szemtelen ifjú szatirista
azzal keresi kenyerét, hogy engem parodizál, ami nem nagy kunszt,
mert úgy hallom, engem mindenhol önmagam paródiájának tartanak.
Nekik annyit mondok: "Szégyelljék magukat! Mind szégyelljék magukat!"
A Ward-féle férfiak szemernyi sajnálatot sem érdemelnek.
Csupán megvetésünket.
Elérkezett az idő,
hogy kivágjuk az erkölcsi rothadást a brit társadalom szívéből.
Nem csak azért ítélik el a vádlottat, mert e fertő középpontjában volt,
hanem, mert ő szervezte meg.
Ne legyenek kétségeik, ő egy velejéig mocskos alak.
Ezért a társadalom legfőbb érdeke, hogy önök tegyék a kötelességüket
és bűnösnek ítéljék a vádlottat ezekben a pontokban.
A bíróság holnap reggel kilencig visszavonul.
És ezt megerősítették?
Értem.
Felség.
Igen, Michael.
- Jaj, üljön csak le! - Köszönöm, asszonyom.
Nos, tökéletesen egyértelművé tettük minden érdeklődő számára,
hogy ön hosszabb... pihenőt tart.
De néha az emberek hajthatatlanok. Például a Brit Lótársaság.
Még mindig nem sikerült elérniük...
Az alapítványi státuszt.
És úgy gondolták, az ön közbelépése felgyorsíthatná a dolgokat.
Jó, csak hagyja itt az iratokat, Michael!
És van néhány sürgős királyi beszállítói cím, amit jóvá kell hagynia.
Igen. Ennyi?
Attól tartok, nem, asszonyom. Van még valami. Kissé kínos.
A Profumo-botrány középpontjában álló férfi...
Stephen Ward?
Így van.
Öngyilkos lett.
Jóságos ég!
A rendelőjében, az otthonában,
a rendőrség talált bizonyos tárgyakat, többek között
egy portrét, amit Mr. Ward a saját kezével rajzolt,
- méghozzá... - Kiről?
Ő királyi fenségéről, Edinburgh hercegéről.
Tessék?
Úgy tűnik, ismerték egymást.
És a rendőrségnek vannak tanúi, akik több alkalommal is látták
ő királyi fenségét megérkezni Mr. Ward házához, asszonyom.
Először nem tudtuk, milyen kapcsolatban álltak,
de aztán kiderült, hogy mindketten tagjai voltak
ugyanannak a klubnak, asszonyom.
Némi aggodalomra ad okot,
hogy vannak-e még más portrék is,
a portréhoz készített vázlatokról nem is beszélve,
és hogy esetleg illetéktelen kezekbe kerülnek.
Értem.
Természetesen urai vagyunk a helyzetnek, asszonyom...
megoldjuk, visszatartjuk a sajtót.
- De gondoltam, tudnia kell róla. - Igen, köszönöm, Michael.
Köszönöm, asszonyom.
Lemondás?
Igen, asszonyom.
Abban a téves hitben küldte el, hogy az élete közvetlen veszélyben van.
Az azt követő biopszia kimutatta, hogy a tumor jóindulatú.
De a miniszterelnök nehéz hónapokat élt át, történt ez-az.
A miniszterelnök jól van, felség?
Az a benyomásom...
hogy kissé elment a kedve.
Felség.
Mitől?
A folytatástól.
Felség.
Miniszterelnök úr. Asszonyom. Mehetünk?
Hogy érzi magát, miniszterelnök úr?
Sokkal jobban leszek, ha már nem leszek az.
Remélem, nem azért jött, hogy lebeszéljen. A helyzet teljesen reménytelen.
Én mást hallottam.
Az orvosok szerint a daganat jóindulatú volt.
Narancs nagyságú volt.
De ez olyan kellemetlenségeket és kényelmetlenségeket okoz, melyek nagyon...
Még hosszú gyógyulás vár rám, nem leszek elég jó állapotban,
hogy ellássam egy miniszterelnök fáradságos feladatait.
Attól tartok, a lemondásommal kapcsolatos döntésem végleges.
Ez nagy csalódás nekem, főleg a beszélgetésünket követően.
Ami az utódomat illeti,
uralkodóként önnek joga van konzultálni az ügyben,
de véleményem szerint egyvalaki jöhet számításba. Home grófja.
Alec?
- Igen, nagyon kedveljük őt, de... - Ő a megfelelő ember.
Tíz évvel fiatalabb nálam, erősebb, mint amilyennek látszik,
és a régi kormányzó réteg legjobbja.
Én azonnal elhívnám Alecet a palotába, asszonyom.
Nincs értelme húzni-halasztani.
Ez parancs, Mr. Macmillan?
Ezt tanácsolnám, asszonyom.
Tudja, alig tíz éve vagyok királynő.
És ez idő alatt három miniszterelnököm volt.
Mind ambiciózus férfiak, okos férfiak, ragyogó férfiak.
Egyikük sem töltötte ki a hivatali idejét.
Túl öregek, túl betegek vagy túl gyengék voltak.
Választott hátraarcosok kompániája.
Asszonyom.
Felség.
AZ ÁLLAMFŐ TESTESÍTSE MEG AZ ÉRTÉKRENDÜNKET!
Félre az útból, te idióta! Barom!
El az útból!
- Tony. - Drága cimborám!
Mit csináltok ti itt?
Én fordítva tehetném fel neked ezt a kérdést.
Te mit nem csináltál itt?
Ha nem tűnt volna fel,
a feleséged épp kinevezett egy közeli családi barátot miniszterelnökké,
olyan valaki tanácsára, akinek nem volt joga azt tanácsolni,
mert már nem volt hivatalban.
Némileg rosszul sült el a dolog.
Meg akartuk nézni, jól van-e.
De már elment. Visszafutott a biztonságos Skóciába.
Tony.
Szóval merre jártál, te titokzatos fickó?
- Úgy hallottam, például St. Moritzban. - Igen.
Az egy kicsit meggondolatlan volt. Legközelebb csak fordulj hozzám!
Én mindig fedeznélek, tudod. Férfibecsület, miegymás.
Gyere már!
Jövök.
Basszus.
Jó fiú.
- Hát itt vagy! - Úgy terveztem, hogy egyedül leszek.
Neked is szervusz.
Rendben. Ha kellek...
a főházban leszek.
Hahó?
- Nagyon nem vagy önmagad. - Ellenkezőleg.
Évek óta nem voltam ennyire önmagam.
Értem, a miniszterelnök lemondása...
Nemcsak a miniszterelnökről van szó.
Meg az anyádról.
Meg a húgodról, meg a gyerekekről.
Meg a tágabb családról.
Meg az egyházról és a Nemzetközösségről és az országról.
Hogy az egész szörnyen hajthatatlan.
Hogy sosem áll meg, egyetlen percre sem. Ezt mind megértem.
- Valóban? - Igen.
De nem lehetséges, hogy a sok probléma között
és az összes dolog között, ami megőrjít téged,
vagyunk néhányan, akik mindenképpen melletted állunk,
történjék bármi?
Bár így lenne!
- Ez meg mit jelentsen? - Pontosan azt.
Bár így lenne!
Ne büntess hallgatással!
Ha vádolni akarsz valamivel, gyerünk, légy felnőtt, vádolj!
Rendben.
Stephen Ward.
Kicsoda?
A csontkovács.
Igen, szörnyű ember. Mi van vele?
Az öngyilkosságát követően, miközben átkutatták a lakását,
a nyomozók találtak egy arcképet, amelyet ő festett, rólad.
Erre nincs magyarázatom.
Több is volt.
Meg kellett találni őket, és nagy költséggel visszaszerezni.
El tudod képzelni, mi lett volna,
ha az újságok szerezték volna meg őket elsőként?
Biztosan fénykép alapján készültek, nem ültem modellt.
- De azt nem tagadod, hogy ismerted? - A nyakamat kezelte.
- Ezt teszik a csontkovácsok. - És nőket hajtanak fel.
Nekem nem. Találkoztam vele párszor páciensként.
Bődületes badarságokat beszélt feszültségről és érzelmekről,
így inkább egy régi tengerész ismerősömhöz mentem,
aki egy kicsit megütögetett és azonnal helyrehozott.
Szóval soha nem hívott meg hétvégére?
Lehet, hogy meghívott.
Az biztos, hogy sosem mentem el.
És a titokzatos férfi az újságokban?
- Nem te vagy az? - Ne légy nevetséges!
Nem vagyok nevetséges.
Számomra titokzatos férfi vagy.
Az esetek felében nem tudom, hol vagy és mit csinálsz.
Csak kérdezned kell.
Figyelj...
Erős vagyok. Tudod jól.
Megbirkózom az igazsággal.
Csak tudni akarom az igazat.
Azt nem bírom elviselni, amikor nem mondják el nekem az igazat.
A legutóbbi svájci utad, amiről azt állítottad, segít...
A delfineken.
Tényleg azt várod, hogy ezt bárki elhiszi?
Svájc tenger nélküli ország, és St. Moritz milliomosok és szajhák téli játszótere.
Svájc merő véletlenségből
a Természetvédelmi Világalap központja is, amelynek védnöke vagyok.
De látom, hogy itt a látszat vagy a valóság a kérdés.
Nem, mert van, amit csak egyféleképpen lehet érteni,
mert csak egy jelentése van.
Például?
Kétféle ember van az életben.
Azok, akiket az ember becsületesnek és megbízhatónak képzel,
akik gyengének és árulónak bizonyulnak, mint Mr. Macmillan.
És azok, akik összetett, nehéz személyiségnek tűnnek,
akik megbízhatóbbnak bizonyulnak, mint bárki gondolta.
Mint én.
Pontosan tudom, mi a munkám. Apád tökéletesen világossá tette.
Te vagy a munkám.
Te vagy a kötelességem lényege.
Tehát itt vagyok.
Életem és épségem árán is szolgállak.
Benne vagyok, nem hátrálok ki.
Fülöp.
Mindketten felnőttek vagyunk.
És szerintem mindketten realisták is.
Mindketten tudjuk, hogy a házasság bármilyen körülmények között kihívás.
Ezért megértem...
ha néha, azért, hogy kiereszd a gőzt,
azért, hogy benne maradj...
azt kell tenned, amit tenned kell.
- Tudok úgy tenni, mintha nem látnám. - Igen, tudom, hogy tudsz úgy tenni.
Művészetté fejlesztetted a "nem látást".
Azt mondom, nem akarom, hogy ezt tedd.
Láthatsz.
A tied vagyok.
Benne vagyok.
És nem azért, mert adtál nekem egy címet, vagy mert megállapodtunk.
Hanem mert ezt akarom.
Mert szeretlek.
Nyomjon. És nyomjon.
Az Atya, a Fiú és a Szentlélek nevében.
"E hatalom hona, Mars székhelye..."
Ámen.
"Ez új éden,
e félparadicsom,
E természettől épített erőd
Harcz és ragályok vésze ellenében..."
Mindenki forduljon felém! És ez csodálatos, és...
Károly, nézzünk...
Károly, nézd!
Gloucesterek, Kentek. Legalább valamelyik rész lehetne éles a képen?
Az istenit neki!
Csinálja meg a képet!
"E boldog népraj itt, e kis világ,
Ez áldott hely, e föld, e birodalom."
Fordította: Zsoldos Gábor