EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
God morgon, Ers Kungliga Höghet. Klockan är 07.30.
God morgon, John.
Jösses.
-Knäck den. -Jag kan inte.
-Du behöver en yrkesman. -Var inte så mesig.
Den behöver bara en ordentlig...
Man får inte direkt något förtroende.
Han är högt rekommenderad.
Han behandlar alla. Winston Churchill, Duncan Sandys, lord Astor.
Jag vaknade med nackspärr.
Det måste ha hänt under natten.
Det är möjligt. Kan ni sitta upp, Ers Kungliga Höghet?
Folk kommer till mig för nackar, ryggar, armbågar, knän...
Oftast har det inte med symtomen att göra. Den verkliga orsaken är något annat.
Som?
Spänning. Känslomässig påfrestning.
Olösta konflikter av något slag.
Så där.
Och hur ska man behandla dem?
Först måste man identifiera dem, känna igen dem.
Sen behandlar man inte bara symtomen, utan förändrar hela sin livsstil.
Jag hade en kille som såg till att jag inte hade för mycket spänning i livet.
-Mike Parker? -Inte känner du den rackaren också?
Det gör jag.
Varför sa du inte det? Vad heter du nu igen?
Ward, sir. Stephen Ward. Han sa alltid att jag kunde få ut dig en helg.
-Var? -En fest eller två.
Jag gillar att sammanföra folk.
Det blir en rolig grupp den här helgen.
Om ni ställer upp, så kanske vi hinner med ett porträtt.
Som ni kan se så tecknar jag lite.
Vem är det?
Christine.
Hon kommer. Mandy också.
Min nacke känns redan bättre.
ETT ÅR SENARE
Nu!
Christine Keeler, känner ni den här mannen?
Kapten Eugene Ivanov.
Sovjetisk marinattaché.
Inga kommentarer.
Hade ni ett förhållande med den här mannen, John Profumo, försvarsministern?
Inga kommentarer.
Skjut!
Miss Keeler, ni var på en fest som Stephen Ward anordnade.
Vem är den här mannen?
Okänd man
Miss Keeler?
Utmärkt dag. Det gick bra, skulle jag säga.
-Tack för att du kom, John. -Premiärministern.
-Ska vi gå in? -Efter er.
-Gick resan bra? -Jag fick gå upp tidigt.
Vad gjorde John Profumo här?
Jag bad honom komma hit så att vi kunde tala ut.
Jag ska säga vad som oroar mig.
Allt bra och viktigt som regeringen har åstadkommit
hamnar i skuggan av skandaler och rykten.
Jäklar!
Jag kan bara bekräfta det jag sa till din sekreterare,
och vad jag sedan sa till underhuset.
Jag har inget att dölja, inget att stå till svars för.
Jag bad honom att tänka noga på vad han sa. Vi var vänner.
Vi kunde tala i förtroende.
Det finns sprickor i de flesta äktenskap.
Jag erkände mina.
Kom igen, Harold.
Jag kom inte till dig för sex år sedan
och bad att få tjäna dig bara för att skämma ut dig.
Tror du honom?
Jag har lärt mig att känna igen en lögnare.
Ansiktsdragen förändras.
Ögonen är annorlunda.
Vilka är alternativen?
Att misstro dem som står mig nära och säger att de älskar mig?
Det skulle göra för ont.
-Och fotografiet? -Vilket fotografi?
Från en av Stephen Wards fester.
‎VEM ÄR DEN OKÄNDE MANNEN?
‎Societetsosteopat.
En callgirl och en rysk spion i förgrunden.
-Och i bakgrunden... -En skugga.
En skugga som liknar Profumo.
Om du säger det så. Det finns rimligt tvivel.
Godtrogna, tillitsfulla dåre.
Under mina sex år som premiärminister
har jag ställts inför många allvarliga och förbryllande problem.
Det här är ett sådant tillfälle.
Jag vill klargöra
att jag anser att John Profumo inte bara har rätt till stöd,
utan även sympatisk förståelse och förtroende från underhuset
och från hela landet.
-Tack. -Vem är den okände mannen?
Det är illa nog med bara musiken och allt skrikande dygnet runt.
Margaret har alltid varit livlig.
Men byggarbetet är outhärdligt. Outhärdligt!
Och det verkar aldrig bli klart.
-Och nu ett nytt tak. -Det verkar så.
De slår och hamrar och borrar. Ibland till och med på helgerna.
Och det är inte bara jag som lider.
Det gör Gloucesters helt galna.
Allt irriterar Gloucesters.
-Sir John Weir, Ers Majestät. -Tack.
Oroa dig inte, faster Marina.
Som familjens överhuvud är det mitt ansvar.
-Jag ska tala med Margaret. -Tack.
-Ers Majestät. -Sir John.
Vi tog proverna i går och vi har fått resultaten.
Det gläder mig att bekräfta att ni är gravid.
-Grattis. -Tack.
Det är underbara nyheter, men jag måste varna er.
Era järnvärden är låga. Riktigt låga.
Det är inte farligt än men det kan bli det.
-God dag. -Drottningen.
Jag hoppas att du sitter ner.
Philip?
-Hans Kungliga Höghet har åkt. -Vart?
Han är på en fest över helgen.
Helgen? Det är ju onsdag. Han sa inget om det.
Det bestämdes i all hast.
Givetvis. Tack.
Drottningen.
-Miss Keeler. -Vem är mannen?
-Hitåt. -Mr Ward.
Mr Ward. Hur är det med mr Profumo?
Tack för informationen.
Jag hörde precis att Stephen Ward, förlåt att jag stör,
har blivit utfrågad av polisen och bekräftat allt.
Att han presenterade Profumo för fnasken, spionen, allt.
Ser man på.
Profumo lär säga upp sig när som helst.
Och regeringen rasar ihop strax därefter.
Ni får ursäkta mig. Jag måste jobba.
Då så.
Säger ni ja till Paris?
-Om ni måste. -Det måste jag.
Kom inte ni precis tillbaka från ett uppdrag i New York?
-Jo. -Och Tokyo före det?
Ska ni inte vara hemma lite?
Jo, om det var ett hem, men det är en byggarbetsplats.
Hennes Kungliga Höghet har börjat renovera våra gemak.
Jag hörde ett rykte om att hon kanske väntar ett barn till.
Det gör hon.
Men i alla äktenskap är det viktigt att hitta sådant som förenar en.
Vad förenar er?
Frånvaro.
Hattarna av.
Så ja.
Drottningen.
-Den här? -Jag hatar den. Verkligen grotesk. Jag...
Hej.
Tack.
Ja, tack så mycket. Tack.
-Ers Höghet. -Ers Majestät.
-Jösses. -Vad då?
-Ett matbord i samma rum som köket? -Ja.
Jag vet inte vad jag tycker om det.
Det är modernt. Det är jämlikt.
Du är den minst jämlika jag känner.
Inte det snällaste sättet att gratulera mig.
-Det är väl därför du är här? -Gratulera till vad?
Sa mamma inte det? Jag är...
-Är du det? -Ja.
-Vad underbart! -Tack.
Jag ska föda några veckor efter dig.
Vad underbart!
Men nej, det är inte därför jag är här.
Jag är här för att be dig, att medan du bygger detta fina, ljusa, moderna
jämlika hem åt din växande familj
så kanske du kan tänka lite mer på dina grannar.
När det gäller vad?
Jag antar att det gäller buller och allmänt störande.
Jag förstår.
Vem skickade dig på detta hemska uppdrag?
-Marina? -Ja.
Hon bör veta sin plats.
Hon har låg rang i din mans flyktingfamilj
och borde skatta sig lycklig att hon ens är här.
Vad var det jag sa om jämlikhet?
-Och det är inte bara hon. -Alice?
Den gamla surkäringen.
-Och Kents och Gloucesters. -Jag förstår.
Hela den hemska, avundsjuka cirkusen som trängs på den här fåniga gården
är rasande över att vi fick störst gemak.
-Ingen är rasande över det. -Vita av ilska.
De är förstoppade av vrede.
De är arga över bullret.
För att det representerar föryngring, modernisering och förändring.
Nej, för att det är taktlöst, själviskt och öronbedövande.
Hur mår barnet hittills?
Det är okomplicerat, förvånande nog. Och ditt?
Komplicerat.
De vill att jag tar det lugnare.
Får jag föreslå att du gör det? Be Philip ta lite av bördan.
-Hur är det med honom? -Bra. Hur så?
Vill du veta ett rykte som Tony och jag hörde?
-Nej. -Det är bara ett rykte.
Men du kan inte förneka... att det finns en likhet.
Titta.
Ser du?
Det är försvarsministern. Han har erkänt.
Profumo erkände affären men förnekade fotot.
Axlarna påminner om Philip.
Premiärministern har begärt att få träffa er. Det är brådskande.
Det är den värsta sortens förräderi.
Av någon jag aldrig trodde var kapabel till det.
Jag beklagar.
Den där tandläkaren mr Ward har mycket att stå till svars för.
Osteopat, drottningen.
Han verkar ha iscensatt allt.
Han må ha iscensatt det,
men om man läser tidningarna så är allt mitt fel.
Därför är det bara rätt att jag lämnar in min avskedsansökan.
Va?
Regeringens integritet har äventyrats.
Som premiärminister måste jag ta på mig ansvaret. Jag kan inte fortsätta.
Jo, det kan ni, mr Macmillan. Och det måste ni.
Jag ber er att gå tillbaka och ena ert kabinett och min regering.
Ta befälet över det här landet.
Återvänd till Downing Street och ta tyglarna.
Folket i vårt land behöver stabilitet.
Det gör jag med, mer än någonsin.
Drottningen?
Hertigen av Edinburgh och jag väntar barn igen.
Grattis, drottningen.
Situationen har vissa komplikationer.
Jag kommer att ta ledigt och vara i Skottland i flera månader.
Läkarna har uppmanat mig att vila... helt och hållet.
För att inte äventyra graviditeten.
Därför måste ni hålla ställningarna tills vidare.
Drottningmodern kan sköta ceremoniella plikter tills barnet föds.
Självklart.
Tack.
Tack, premiärministern.
Det skulle betyda mycket för mig...
...personligen.
Det var underbart.
När de inte härmade snobbar,
drev de med korruption inom regeringen eller biskoparnas hyckleri
eller kritiserade Storbritanniens krigsinsats.
De gav sig till och med på drottningen.
-Drottningen? -Det var riktigt roligt.
Det är med förtjusning vi ser fram emot vår resa till Indien och Pakistan.
Prins Philip säger att han ser fram emot att ta mig i Khyberpasset.
Sen gav de sig på dig.
Vad är du mest rädd för?
"Tidningens ankomst på morgonen."
Jag kan inte härma det. Jag gör det aldrig rättvisa.
-Var det elakt? -Nej, inte elakt.
-Skrattade folk? -Ja.
-Skrattade Boothby? -Vem sa något om Boothby?
Jag antar att du var där med honom. Skrattade han?
Ja.
Skrattade du?
Ja. Du borde se det.
Se vad som händer i ditt förbaskade land.
John, har du packat badbyxorna?
-Ja, sir, allt är packat. -Bra.
Hej.
Vad fint. Du följer också med.
Följer med? Nej, jag ska åka.
-Vart? -Sankt Moritz.
Så gåtfullt.
Du, då?
Balmoral.
Olika länder.
Så lämpligt.
-Vad ska det betyda? -Träffande, passande, slående.
Jag vet vad "lämpligt" betyder.
Vad försöker du säga?
Oroa dig inte för det.
Ha så trevligt i bergen, älskling.
BEYOND THE FRINGE TEATERUPPSÄTTNING
Skitstövel!
Är ni en förrädare, mr Ward?
Vi har nått djupet av moraliskt fördärv i det här fallet.
Prostitution, promiskuitet, perversitet.
Min gamla fruga.
Käringen hemma.
Hertiginnan av gnäll.
Men de älskar henne. Fattar ni vad jag menar?
I vilken lösaktig och föraktlig värld lever Stephen Ward och hans kompanjoner?
När man ser på deras beteende verkar det som om våra kära värderingar,
anständighet, respekt, tillit, hör till det förflutna.
I min ställning som premiärminister för det här framstående landet
får jag ofta besök av många betydande män
som ofta frågar mig vad jag är mest rädd för.
Mitt svar?
Händelser, kära pojke, händelser.
Höst.
Tidningarnas ankomst på morgonen.
Det civiliserade samhället är inte längre civiliserat.
Den styrande klassen har gett upp sitt ansvar
och föregår inte längre med gott exempel.
I stället har den sjunkit till en skrumpen version av sig själv.
Vad skådar mitt öga?
Är det verkligen den jag tror att det är som stirrar på mig?
Jag kom till teatern i kväll, för jag hörde att några fräcka unga satiriker
försörjer sig på att imitera mig,
vilket är praktiskt, för jag lär göra dåliga intryck vart jag än går.
Till dem säger jag: "Skäms! Skäms på er alla!"
Män som Ward förtjänar inte vårt medlidande.
De förtjänar bara vårt förakt.
Det är äntligen dags
att skära bort den moraliska förruttnelsen från det brittiska samhällets hjärta.
Ni ska inte fälla svaranden bara för att han stod i centrum för allt sedefördärv,
utan för att han iscensatte det.
Tvivla inte, han är en riktig snuskhummer.
Det är därför av största samhällsintresse att ni gör er plikt...
...och utdelar en fällande dom...
...i detta åtal.
Förhandlingen fortsätter i morgon kl. 09.00.
Är det bekräftat?
Jag förstår.
Ers Majestät.
Ja, Michael.
Slå dig ner.
Tack, drottningen.
Vi har klargjort för alla som frågar
att ni vilar er en längre period.
Men ibland insisterar folk. British Horse Society
har fortfarande problem med godkännandet av deras...
Välgörenhetsstatus.
De tänkte att ert ingripande kunde skynda på processen.
Lämna bara papperen här.
Och några hovleverantörer som kräver ert godkännande.
Ja. Var det allt?
Tyvärr inte, drottningen. En sak till.
Det är lite känsligt.
Mannen i centrum för Profumo-skandalen.
Stephen Ward?
Precis.
Han har tagit sitt liv.
Kära nån.
I hans praktik i hemmet...
...hittade polisen vissa saker, bland annat ett porträtt.
Ett porträtt tecknat av mr Ward själv av...
Av?
Hans Kungliga Höghet hertigen av Edinburgh.
Va?
De kände visst varandra.
Polisen har även vittnen som såg Hans Kungliga Höghet
komma till Wards hus... vid flera tillfällen.
Vi visste inte vad kopplingen mellan dem var...
...men sedan blev det tydligt att de båda var medlemmar
i samma lunchklubb, drottningen.
Nu finns det en viss oro...
...över att det finns fler porträtt,
för att inte tala om alla skisser,
...och att de kan hamna i fel händer.
Jag förstår.
Vi tar givetvis hand om situationen.
Vi slår tillbaka det och håller pressen borta.
Men jag tänkte att ni borde veta det.
Ja, tack, Michael.
Tack, drottningen.
Avgång?
Ja, drottningen.
Skickad i den felaktiga tron att hans liv svävade i livsfara.
Biopsin som följde visade att tumören var godartad.
Men premiärministern har haft några svåra månader
med både det ena och det andra.
Mår premiärministern bra?
Jag får intrycket av...
...att han har tappat lusten.
Ers Majestät.
För vad?
För att fortsätta.
Ers Majestät.
Premiärministern. Drottningen.
Ska vi gå?
Hur mår ni, premiärministern?
Jag mår bättre sen jag avgick.
Jag hoppas att ni inte tänker avråda mig. Situationen är hopplös.
Det är inte vad jag hörde.
Läkaren sa att tumören är godartad.
Den var lika stor som en apelsin.
Det är förstås en olägenhet och besvärligt...
Jag har en lång återhämtningstid framför mig.
Jag kommer inte att vara frisk nog att utföra de mödosamma plikterna.
Mitt beslut att avgå är tyvärr slutgiltigt.
Det är en besvikelse, särskilt efter vårt samtal.
Angående min efterträdare, har ni som regent rätten att konsultera,
men det finns bara en man.
-Earlen av Home. -Alec?
-Vi är alla förtjusta i honom men... -Han är rätt man.
Tio år yngre än jag. Den gamla styrande klassen när den är som bäst.
Jag skulle kalla Alec till slottet omedelbart.
Ingen idé att dra ut på det.
Är det en order, mr Macmillan?
Det är mitt råd, drottningen.
Vet ni vad? Jag har varit drottning i knappt tio år.
Och under den tiden har jag haft tre premiärministrar.
Allihopa var ambitiösa män.
Smarta män, briljanta män.
Ingen av dem varade länge.
Antingen var de för gamla, för sjuka eller för svaga.
Ett förbund av valda avhoppare.
Ers Majestät.
VÅRT STATSÖVERHUVUD BORDE REPRESENTERA VÅRA VÄRDERINGAR
Ur vägen, din jävla idiot. Dumhuvud.
Ur vägen!
-Tony. -Min käre vän.
Vad gör du här?
Jag kan fråga samma sak bakvänt.
Vad gjorde du inte här?
Om du inte har märkt det så har din fru utsett en nära vän till premiärminister
på inrådan av en man som inte hade rätt att ge det rådet eftersom han avgått.
Det gick inte riktigt som hon ville.
Vi kom hit för att se om hon mådde bra.
Men hon har redan åkt.
Hon skyndade tillbaka till tryggheten i Skottland.
Tony.
Var har du varit, gåtfulla man?
Sankt Moritz, hörde jag.
Ja.
Det var lite oaktsamt. Använd mig nästa gång.
Jag skyddar dig alltid. Pojkars heder och allt sånt.
Kom nu!
Jag kommer.
Helvete.
Duktig pojke.
-Där är du ju. -Tanken var att jag skulle vara ensam.
Hej på dig med.
Visst. Om du behöver mig...
Jag är i stora huset.
Hallå?
Det är inte likt dig.
Raka motsatsen.
Jag har inte varit mer mig själv på flera år.
Jag förstår att premiärministerns avgång...
-Det är inte bara premiärministern. -Och din mamma.
Och din syster och barnen.
Och storfamiljen.
Och kyrkan och Samväldet och landet.
Den obevekliga pressen.
Det aldrig tar slut. Jag förstår det.
-Gör du verkligen det? -Ja.
Men är det inte möjligt, att bland alla problem och saker som gör dig galen,
så är vi några som alltid finns där för dig, oavsett vad.
Vad som än må hända?
Om ändå.
-Vad ska det betyda? -Det betyder precis det.
Om ändå.
Straffa mig inte med tystnad.
Om du vill beskylla mig för något, var vuxen och gör det.
Då så.
Stephen Ward.
Vem?
Osteopaten.
Ja, en hemsk man. Vad är det med honom?
Efter hans självmord söktes hans hus igenom,
och polisen hittade ett porträtt av dig som han hade tecknat.
Jag har ingen förklaring för det.
Det fanns fler.
Vi var tvungna att spåra upp dem och återförvärva dem, till stor kostnad.
Kan du tänka dig vad som hade hänt om tidningarna fått tag i dem först?
De måste ha tecknats efter fotografier.
-Förnekar du att du känner honom? -Han behandlade min nacke.
-Det är vad osteopater gör. -Och skaffar fram kvinnor.
Inte åt mig. Jag var hans patient.
Han pratade sådan smörja om spänningar och känslor,
så jag gick till en gammal sjöman i stället
som knäckte till det direkt.
Så han bjöd aldrig in dig för att stanna över helgen?
Det kan han ha gjort.
Jag var aldrig där.
Och den okände mannen i tidningarna?
-Är det inte du? -Var inte löjlig.
Jag är inte löjlig.
Du är en okänd man för mig.
Jag vet knappt var du är eller vad du gör.
Du behöver bara fråga.
Hör på...
Jag är stark. Det vet du.
Och jag tål att höra sanningen.
Jag kräver att få veta den.
Det är folk som ljuger som jag inte tål.
Din resa till Schweiz nyligen.
-Du sa att du skulle hjälpa... -Delfiner.
Förväntar du dig att folk ska tro det?
Schweiz är en inlandsstat
och Sankt Moritz är en lekplats för miljonärer och skökor.
Schweiz är även högkvarteret för Världsnaturfonden som jag jobbar med.
Men jag kan se att det är en fråga om sken kontra verklighet.
Nej, för vissa saker kan bara ses på ett sätt, för de har bara en mening.
Som vad?
Det finns två sorters människor i livet.
De som man tror är trovärdiga och pålitliga,
men som visar sig vara förrädiska och svaga, som mr Macmillan.
Och de som verkar vara komplicerade och svåra,
men som visar sig vara mer pålitliga än någon hade trott.
Som jag.
Jag vet vad mitt jobb är. Din far var mycket tydlig.
Du är mitt jobb.
Du är det väsentliga i min tjänst.
Så här är jag.
Vapendragare för livet.
Inne, inte ute.
Philip.
Vi är båda vuxna.
Och vi är båda realister.
Vi vet båda två att äktenskap är en utmaning under alla omständigheter.
Så jag kan förstå...
...om du ibland, för att lätta på trycket...
...för att du ska kunna stanna inne...
...måste göra det du måste.
-Jag kan blunda för saker. -Ja, det vet jag.
Du har gjort det till en konstform.
Jag vill inte att du ska göra det.
Du kan se på mig.
Jag är din.
Inne.
Inte för att du har gett mig en titel eller för att vi har en överenskommelse.
Utan för att jag vill det.
För att jag älskar dig.
Krysta. Och krysta!
I Faderns, Sonens och den heliga Andes namn.
"Det majestätets land, krigsgudens tron..."
Amen.
"Det andra Eden,
det halva paradiset.
Den borg naturen byggde åt sig själv. Mot allsköns smitta och mot krigets arm."
Och mot mig, allihop. Och det här är underbart och...
Charles, du måste titta.
Charles, titta.
Gloucesters, Kents. Kan vi åtminstone ha något i fokus?
För Guds skull!
Ta kortet!
"Den sälla människoätt, den lilla värld.
Den goda jord, det rike, detta England."
Undertexter: Viktor Josefsson