EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Da Hans Majestæt endnu ikke har frembragt en mandlig tronarving,
hvilket vi heller ikke på nuværende tidspunkt forventer,
er det besluttet at forberede Dem på at skulle overtage kronen.
Fra nu af er De ikke længere arveprinsesse,
men kronprinsesse, og Deres liv vil forandre sig markant.
De kan hverken rejse uden ledsagelse
eller deltage helt så frit i selskabslivet.
Deres far, Kongen, måtte på kort tid selv berede sig på at overtage tronen,
der blev ham påtvunget. Den situation skal vi ikke havne i igen.
Kronen er ikke bare et ornament, der bæres.
Det er et privilegium og en byrde,
og med den følger enorme forventninger og forpligtelser.
Jeg tror ikke, jeg kan.
Jeg kunne godt.
-Ja, det ved jeg, du kunne. -Jeg ville elske hvert øjeblik.
At være på hver mønt og pengeseddel. At være verdens mest berømte kvinde.
Jeg ville være god til det. Med en krone på hovedet ville jeg give ordrer til alle.
Ja.
Så sig det til dem. "Margaret Rose kan godt.
Margaret Rose vil gerne. Margaret Rose er som skabt til det."
Ja, det er du.
Så lad mig tale med dem i morgen.
Det vil være bedst for os begge to.
Udmærket.
Godt.
Goddag.
Deres Majestæt.
Jeg kom bare for at ønske god tur og for at takke jer.
For hvad?
For at presse så mange offentlige besøg ind i jeres private tur
og for at flyve sådan her, med rutefly.
Det er ikke så slemt. De har ryddet hele førsteklasseskabinen til os.
Er første stop New York?
San Francisco og derefter Los Angeles.
Og så fem dage hos Douglas-parret i Arizona.
Skønt.
Og så videre til New York, hvor Tony skal promovere sin bog.
-Har du skrevet en bog? -En med mine fotografier.
Du er også dygtig.
-I skal huske også at slappe af. -Det skal vi nok.
Sørg nu for at være søde og flinke ved hinanden.
Begge to.
-Hvor usselt, at hun skulle sige det. -Hvad?
"Vær nu søde og flinke ved hinanden. Begge to."
Det var lidt akavet.
Men hun har hjertet på rette sted. Vi to ... du og jeg er komplicerede.
-Hun og jeg er komplicerede. -Det er sandt.
Store- og lillesøster. Den bedste og næstbedste.
-Hvem er bedst? -Det er du naturligvis.
Den naturlige nummer et, som lider under at være født som nummer to.
Det er min byrde.
Det ved hun godt.
Ja, det tror jeg også, og det er hendes byrde.
MARGARETOLOGI
Godmorgen, hr. ambassadør.
Økonomisk set, som du sikkert ved, er Storbritannien under et stort pres.
Vi oplever et voldsomt pres på sterling,
og vores kreditaftale med IMF udløber meget snart.
Premierministeren har flere gange forsøgt
at tale med præsidenten om endnu en redningsaktion. En redningspakke.
Præsidenten nægter at besvare hans opkald.
Præsident Johnson har for travlt.
Til at tale med sin ældste allierede?
Historisk set har alle præsidenter haft et godt forhold til Downing Street.
Tænk bare på Churchill og Roosevelt
eller Truman og Attlee. Macmillan og JFK.
Ingen grund til at blive ved med at nævne Jack Kennedy.
-Blive ved? -Det er provokerende.
Ikke gavnligt. Præsident Johnson er sin egen herre.
Naturligvis. Jeg nævnte det blot i kontekst til,
at vores ledere står skulder ved skulder i svære tider.
Hr. premierminister.
Storbritannien og USA.
Historisk set er det som et ægteskab.
Kan du ikke tale med ham?
Nej! Til helvede med briterne! Jeg har aldrig brudt mig om dem.
Står de ikke med næsen i sky, rækker de hænderne frem som tiggere.
Særligt forhold, min bare.
Ønsker Harold Wilson min hjælp, skulle han have hjulpet mig med Vietnam.
Man kan ikke tage røven på en og forvente, han kommer med blomster.
Premierministeren, Deres Majestæt.
-Deres Majestæt. -Hr. premierminister.
Jeg er sikker på, at De ikke kunne undgå at bemærke,
at præsident Johnson blev væk fra sir Winstons begravelse.
Ja. På grund af en forkølelse.
Det var forklaringen fra Det Hvide Hus, men ingen tror på det.
Jeg frygter, at præsidenten har set sig gal på mig,
fordi han mener, at jeg nægtede at støtte ham med hensyn til Vietnam.
Men jeg tænkte...
Tidligere har den kongelige familie været til særdeles stor hjælp
i forhold til at bevare det særlige forhold.
Og i betragtning af...
...den knibe, som landet økonomisk befinder sig i...
De vil have os til at rulle den røde løber ud og gøre kur.
Ja tak.
Udmærket.
Jeg konfererer med De Tre Vise Mænd og hører deres mening.
Tak, Deres Majestæt.
Velkommen til San Francisco!
-Margaret, herovre. Herovre! -Kig herover! Tak, Margaret.
"Med prinsesse Margaret oplevede vi
en mere livlig, moderne og charmerende udgave af hendes storesøster."
Det er korrekt.
"For dem, der er vant til formaliteten ved traditionelle royale besøg,
har prinsesse Margarets besøg været som et skifte
fra en sort-hvid film til en farvefilm."
Hvad med en statsmiddag?
-Ligesom den for Woodrow Wilson i 1918. -Eller en weekend på Windsor Castle?
Som jeg forstår det, er det vigtige, at hvad vi end tilbyder præsident Johnson,
skal det overgå Kennedy-parrets besøg.
-Det var Dronningen, vi ville se! -I får noget bedre end Dronningen at se.
Hvad er den største forskel på Storbritannien og Amerika?
Min søster er ikke trykt på pengesedlerne her.
Hvad glæder De Dem mest til i Amerika?
Frihed!
Vi elsker dig, prinsesse Margaret!
Smil, skat.
Noget nyt om prinsesse Margaret?
Efter tre dage i San Francisco er Hendes Kongelige Højhed kommet til Los Angeles.
Har der været nogen katastrofer?
-Nej, turen ser ud til at være en succes. -Jaså?
Alle aviser udtrykker stor begejstring.
Der er endda opfundet et nyt ord for alle de fans og sympatisører,
der har fulgt hende hele vejen.
-Og det er? -Margaretologer.
Margaretologer?
Ja, fans, som nyder
Hendes Kongelige Højheds intelligens, veltalenhed, skønhed
og charme. The San Francisco Chronicle skriver endda...
-Godt. Tak, Martin. -Deres Majestæt.
Jeg er dronning, ikke helgeninde.
Sådan. Og uden at smile.
Jeg gjorde det! Ikke en eller to, men hele tre gange, og du ignorerede det bare.
Hvad?
Gjorde tegn!
-Vores tegn på, at jeg ville hjem. -Det så jeg ikke.
Du ved, lige såvel som jeg, at hvis man er æresgæst,
kan man ikke bare gå.
I den tid vi har været gift, har jeg ikke tal på, hvor tit
du som æresgæst er udvandret.
-En eller to gange. -Hver gang.
-Når jeg keder mig. -Når det passer dig!
Når der kun er grimme og kedelige mennesker.
Disse mennesker var underholdende og charmerende.
De fik mig til at føle mig godt tilpas.
Nej... Det var alkoholen, der gjorde det.
Den svækkede din dømmekraft over for det spytslikkeri fra folk omkring dig.
Virkelig?
-Ja. Nøgler. -Jamen...
Desværre har det ikke svækket min dømmekraft
over for din smålighed og jalousi og...
...generelle holdningsløshed...
Holdningsløs...
Snæversynethed.
Jeg kan slet ikke genkende det.
Nu jeg tænker over det, kan jeg heller ikke kende dig.
Det var der faktisk ingen, der kunne.
Jeg mener bare, hvis vi skal være ærlige,
er det så ikke problemet?
Undskyld, du er ... Hvilken Tony?
Nå, ja! Ham ægtemanden.
Det er ikke altid så let.
Hvad er ikke let?
At være andenviolin i forhold til en pygmæprinsesse.
Du skal ikke tale om at være andenviolin. Jeg er stort set aldrig i rampelyset.
Det er prisen, jeg betaler for at have den søster, jeg har,
men skulle der opstå en mulighed for, at jeg kunne få lov til at brillere,
ville jeg påskønne, at du gemmer din konkurrenceivrige narcissisme væk.
Du må give mig lov til at nyde det.
Jeg lover...
...at når vi kommer til New York,
vil det kun være dig og din bog, som er i centrum.
Jeg holder mig i baggrunden
og opfører mig som den tilbedende og støttende nummer to,
som du ønsker, jeg skal være.
Intet vil gøre mig mere lykkelig.
I kan blive ved med at sige til mig,
at 50.000 eller 100.000 ekstra tropper vil kunne løse det.
Sætter jeg 100.000 flere ind,
sætter Ho Chi Minh måske yderligere 100.000 ekstra ind.
Intet menneske kan føre krig, hvis der ikke er lys forude.
Jeg vil se løsninger, d'herrer. Løsninger. Ikke flere tal!
Jeg skal ikke være den første amerikanske præsident, der taber en krig.
-Det var alt. -Javel.
Tak.
Hvad er nu det?
En fremstrakt hånd fra briterne i håbet om en økonomisk redningsaktion.
-En jagtweekend på Balmoral? -Javel. Så bliver det ikke bedre.
Det blev Kennedy aldrig tilbudt.
Jaså?
Han fik en festmiddag og æresparade, men aldrig en jagtweekend i Skotland.
Det fik ingen tilbudt.
Det er stadig...
...en lang flyvetur efterfulgt af en lang køretur
for at bo på et uhyggeligt slot.
Vejret er elendigt.
Det indebærer småsnak med fine folk.
Når man skal på jagt, er der regler for, hvad man må og ikke må,
og det vil kræve, at jeg undersøger det og lærer det.
Jeg kan klippe neglene,
og alligevel vil det være forkert.
Alle vil grine ad mig og sige, jeg ikke er som Jack Kennedy,
der vidste, hvilken kniv og gaffel man bruger, og hvilken fugl man skal skyde.
Så jeg har ikke skiftet standpunkt.
Det er stadig: "Nej tak, Deres Majestæt."
I morgen er der en reception arrangeret af ingeniørrådet på Science Museum
efterfulgt af en audiens med Hans Excellence Guðmundur Guðmundsson,
den nye ambassadør for Island.
Tak, Michael. Er der noget nyt om præsident Johnson?
Vi tilbød ham en jagtweekend på Balmoral.
Gjorde vi? Heldige LBJ. Vi har desværre sjældent tid til det selv.
-Og? -Vi har intet hørt.
-Hvad? -Intet. Total tavshed.
-Det er første gang. -Ja.
Det var ikke, hvad Downing Street havde håbet.
-Er de gået i panik? -En smule.
-Er der nyt om prinsesse Margaret? -Hun er nået til Arizona.
Det var godt at høre. Til familien Douglas' ranch?
-Ja. -Jeg har aldrig været der.
-Hvordan er der? -Det skal være en seværdighed.
Et smukt landsted fra 1800-tallet ved foden af Santa Rita-bjergene
i en milevid ørken.
-Tony! -Tony.
Jeg må advare jer.
Kom, skat.
Deres Kongelige Højhed.
Nej, Blinkie. Ingen kys. Bakterier.
Hun er helt udmattet, den stakkel.
-Jeg ser frygtelig ud. -Nej.
Grufuld.
Du ser lidt træt ud. Lidt forkølet.
Det var kun forventeligt efter dine...
...bravader.
-Du hadede hvert øjeblik, ikke sandt? -Muligvis.
Men det er irrelevant, for det gjorde aviserne ikke.
De skriver side op og side ned om, hvor fantastisk du er,
hvor stort et aktiv du er for kronen,
et hemmeligt våben, og at du fortjener at være i rampelyset.
-Du overstråler din ældre søster. -Skat.
-Nu skal du sove. -Hvad skal du nu?
Jeg er en god gæst og arbejder for føden.
-Hvil dig nu. -Det skal jeg nok.
Bliv rask før New York.
Hr. præsident. Jeg har lige talt med ambassadøren i London,
der har talt med premierministeren, som har talt med Dronningen.
Jeg går ud fra, at alle er skidesure.
Den overordnede opfattelse er, at har man et udestående med premierministeren,
er det fint, men det giver ikke en lov til at fornærme kronen.
Det er nærmest ... forræderi.
-På hvilken måde har jeg fornærmet kronen? -De afslog Dronningens invitation.
Jeg har ikke sagt nej. Jeg har bare ikke svaret.
Hold nu op, Marvin.
Du er min stabschef, så du skal støtte mig.
Du skal ikke lade dig narre. De har det hele derovre,
statsoverhoved, premierminister, Buckingham Palace,
Downing Street. Det er som et komisk par eller holdbrydning.
Er en af dem i knibe, står den anden klar til redning.
Wilson tog røven på mig med Vietnam,
og nu forsøger hun at glatte ud med noget fugleskydningsfis.
-Det bruger vi ikke her. -Nej.
Det er mit ansvar. Hvem fanden skal jeg ringe til,
hvis jeg vil sende en invitation for at undgå ballade?
De kan da ringe til mig. Deres ældste ven.
Jeg kan lægge en god plan, så vi undgår ballade.
Udmærket. Læg en plan.
Det har jeg gjort. Jeg har planen lige her.
Hvem i himlens navn er det?
De landede i Oaklands lufthavn, og ligesom i San Francisco
blev de mødt af jublende folkemasser.
Prinsessen strålede og så ud til at nyde det.
Hun kastede glans over begivenheden og skabte en uformel stemning.
Amerikanerne og pressen synes godt om parret
og er blevet fortryllet af deres naturlige charme og venlighed.
Premierministeren er i telefonen, Deres Majestæt. Han sagde, det hastede.
Hr. premierminister?
Vi har endelig modtaget et svar fra amerikanerne, Deres Majestæt.
Nu er de vendt tilbage med en invitation. En middag i Det Hvide Hus.
-Er den til mig? -Nej, til prinsesse Margaret.
-Det var listigt gjort. -Ja.
Så kan præsident Johnson ikke anklages for at afvise mit tilbud.
Nej.
Og de undgår spørgsmålet om redningsaktionen.
Præcis,
men vi mener ikke, at alt er tabt.
Derfor bør prinsesse Margaret takke ja til Det Hvide Hus
og udnytte lejligheden til at overbevise folk om den britiske sag.
Der vil være tale om politisk engagement af yderst vanskelig karakter.
Og det vil De overlade til prinsesse Margaret?
Sådan ville jeg også reagere,
men hendes rejse til Amerika har været en strålende succes.
Det kan jeg forstå.
Vil De spørge hende?
Hvis De beder mig om det.
Ja tak.
Det må jeg nok sige.
Situationen er vist så alvorlig, at han intet har at tabe.
Han kender ikke min søster.
Deres Majestæt.
Nej!
-Deres Kongelige Højhed? -Nej.
-Der er telefon til Dem. -Nej!
Det er Dronningen.
Hej med dig.
Beklager forstyrrelsen.
Du er på ferie, så du vil sikkert ikke høre det her.
Hvad?
Vi har modtaget en invitation fra Det Hvide Hus.
En middag i Washington med præsidenten og førstedamen. Vi ser gerne, du deltager.
-Hvornår? -Nu på onsdag.
Det kan jeg ikke.
Hvorfor ikke?
Der er jeg i New York.
Til Tonys boglancering.
Jeg bør måske understrege, at der står meget på spil,
og alle er opsatte, meget opsatte på, du deltager.
Så bør jeg måske også understrege,
at intet kan hindre mig i at støtte min ægtemand.
-Det bad du mig jo også om. -Margaret!
Kære Margaret.
Som hustru forstår jeg dit ønske om at ville støtte Tony.
Du ved, at jeg inderligt håbede på, at denne tur ville give jer mulighed for
at udvise hinanden større respekt og støtte.
Lige nu må sådanne hensyn imidlertid tilsidesættes.
Da jeg spurgte dig før, var det som din søster,
men nu er det en befaling, jeg giver dig som din dronning.
Deres Kongelig Højhed. Tusind tak, fordi De takkede ja.
Her er listen over middagsdeltagerne
med en beskrivelse af dem, De skal sidde til bords med.
Det, jeg beder dig om,
har langt større betydning end blot deltagelse i et middagsselskab.
For tiden opleves en situation, der vedrører dette lands fremtid,
og som kræver en energisk bestræbelse fra vores side.
Vi må udjævne den splittelse, der er ved at opstå
mellem Storbritannien og dets amerikanske slægtninge.
Du har tit klaget over, at du intet har at lave,
og at du er en spildt ressource.
Den opgave, du nu indlader dig på, kunne ikke være mere afgørende.
Storbritannien har på nuværende tidspunkt et underskud på 800 millioner pund.
Vi har brug for en økonomisk hjælpepakke på mindst 1.000 millioner pund.
Kun amerikanerne vil kunne hjælpe os.
Jeg ved, du foretrækker at følge dit eget hoved,
men dette er en diplomatisk opgave af yderst følsom karakter.
Jeg vil på det kraftigste råde dig til for en gangs skyld at følge reglerne.
Er du klar?
Hvad sker der, hvis det mislykkes, og vi ikke får hjælpepakken?
Så kan vi ikke overholde vores løfter til IMF.
Vi udtømmer vores kreditmuligheder, får et massivt pres på sterling,
og regeringen vil være tvunget til at devaluere pundet.
Og er det slemt?
Devaluering? Det er meget værre.
Det degraderer sterling til verdens valutaers anden division
og Storbritannien til en økonomisk tredje division.
Det vil medføre international ydmygelse, politisk vanære og...
...økonomisk kollaps.
-Deres Kongelige Højhed. -Præsident Johnson.
Godmorgen hr. premierminister.
Jeg har nu haft mulighed for
at tale med vores ambassadør i Washington om middagen i Det Hvide Hus i går aftes.
Og?
Jeg... Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde.
Det lod til, forretten knap nok blevet serveret,
før prinsesse Margaret ytrede sig om den afdøde præsident Kennedy,
på en ... mindre diskret måde.
Jeg har mødt ham en gang. Kennedy.
Jeg var decideret ... uimponeret.
Margaret.
Undskyld. Sagde jeg noget forkert?
Jeg ved godt, at man nu om dage ikke må
mene andet end, at Kennedy var en stor statsmand.
-Du tier stille, Lyndon. -Selvfølgelig.
Han var hans loyale stedfortræder.
Det kan jeg vist forstå bedre end de fleste.
De frustrationer og den bitterhed, der kan hobe sig op, når man er nummer to.
Andenviolinen.
Selvom det er for en, man elsker.
Du var vicepræsident i tre år.
Jeg har været vicedronning hele mit liv.
Det lød vist lidt forkert. Jeg mener ikke, jeg er en ... "vis dronning".
-Hvordan bør følgevirkningerne håndteres? -Det får ingen følgevirkninger.
Hvabehar?
Præsident Johnson var enig. Helt og holdent enig.
Uforbeholdent.
Han sagde ... hvis jeg husker korrekt,
"Jack Kennedy..."
...ville have dræbt sin egen mor
og lavet en tromme af hud fra hendes røv, så han kunne holde takten til sin selvros.
Ikke sandt?
Javel.
-Det førte så til en drikkekonkurrence. -Hvad?
-Den sidste, der kan stå, vinder. -Den er jeg med på.
Det førte til en limerick-konkurrence.
-Limerick? -Javel.
Jeg må desværre sige, nogle af dem var lidt uanstændige.
Fortæl bare.
Jo, altså...
Den første var...
"Der var en ung kvinde fra Delaware..."
...der yndede at elske... yndede at elske...
-Delaware! -...i underbenklæ'r.
-En tur i køjen... -"Tog sippen aldrig nøgen...
...for hendes bagdel og hofter var ikke til at bære."
Hvad mere?
Præsidentens modtræk var...
"Der var en ung mand fra Wisconsin,
der var udstyret med en kæmpestor..."
...Johnson!
Hvad med resten?
Alle mente vist, den var lang nok. Så at sige.
Andet?
Prinsesse Margaret vandt med dette...
"Der var en ung kvinde fra Dallas,
der brugte en dynamitstang som fallos..."
De fandt hendes...
Nu er du jo kommet så langt.
"De fandt hendes vagina i North Carolina..."
Og hendes røvhul i Buckingham Palace.
Bravo.
Derefter dansede de åbenbart.
Efterfulgt af sang.
Uanset hvad du er, er jeg bedre til det
Inden længe er jeg mægtigere end dig
-Nej, du er ej -Jo, jeg er
-Nej, du er ej -Jo, jeg er!
Omsider vaklede hun hjem kl. 4.00.
Den ny-anglofile præsident Johnson var gået med til en økonomisk hjælpepakke,
og det særlige forhold havde aldrig været så særligt før.
-Uden at blive set? -Ja
Det er ikke sket, din snydepels
Alene fordi Margaret opførte sig præcis, som jeg specifikt bad hende lade være med.
Det er alt det, som jeg ikke er. Instinktiv, spontan, blændende.
Jo, jeg kan
-Det er du da også. -Nej, jeg er ikke.
Jeg er forudsigelig, pålidelig, til at stole på.
Skulle jeg vælge en af de to, valgte jeg til enhver tid pålidelighed.
Tak.
Det ville være rart at være blændende af og til.
Det er du da.
Et blændende kålhoved.
Uanset hvad du siger Siger jeg det hurtigere
Jeg kan sige alt hurtigere end dig
-Nej, du kan ej -Jo, jeg kan
-Nej, du kan ej -Jo
-Nej! -Jo!
Hr. premierminister.
Flot klaret, Deres Kongelige Højhed.
-Rigtig flot klaret. -Mange tak.
Skal vi?
Hil den sejrende heltinde!
Så nu starter fornærmelserne.
Du bør da vide, at enhver sejr i denne familie følges af en god mængde...
-Misundelse? Nag? -Godmodigt drilleri.
Så bevares jordforbindelsen.
Alle er dybt taknemlige.
Premierministeren vil selv skrive til dig.
Bedre end det. Han tog imod i lufthavnen.
Nu vrider vi alle hjerner for at kunne takke dig.
Hvad siger du til at få Fortjenstordenen?
Eller Victorian Chain-medaljen?
Du kan give dine medaljer og ordener til de mænd, der vil have dem.
Jeg må dog indrømme, at jeg har tænkt lidt over det
i betragtning af, hvor godt det gik...
Vi kunne gøre det lidt oftere.
-Gøre hvad? -Deles om pligterne.
Vi deltes ikke. Du deltog i en middag.
På dine vegne.
Jeg repræsenterede kronen og landet med et uomtvisteligt fordelagtigt udfald.
Er det muligt, vi tilfældigvis har fat i noget her?
Du har alt for mange opgaver, alt for travlt, alt for stort et ansvar,
mens jeg har for lidt.
Når jeg ikke har en rolle og ikke har noget at lave, er det...
...åndsfortærende.
Jeg beder dig blot om at være villig til at deles om lidt mere?
For vores begges skyld.
Jeg vil overveje det. Jeg skal se, hvad jeg kan gøre.
Gav du efter?
Ja, og med god grund.
Margaret lider mere end nogen anden under ikke at have en betydningsfuld rolle.
Det går ud over hendes helbred og lykke. Hun er blevet overset.
I forhold til hendes evner og personlighed
samt intelligens og tæft har hun ikke fortjent at blive overset.
Hvorfor skulle vi ikke udvide rollen, så vi kan deles om lidt mere?
Der findes to svar på det spørgsmål.
Ingen af dem er rare at høre.
Ja, systemet er ulige, uretfærdigt og ubarmhjertigt.
Den førstefødte splitter og ødelægger familier.
Det er et hæsligt system, men...
...i dets uretfærdighed afspejles noget andet,
som er hårdt og brutalt, men som ingen tænker på at ændre.
Livet.
Vi ønsker alle lighed, men sagen er den...
...at vi ikke er født lige.
Og hvad er det andet?
Kan du huske, jeg sagde,
jeg engang drak mig fuld med den ubehagelige Tommy Lascelles?
Den aften fortalte han mig sin teori om kongehuset Windsor.
Jeg har aldrig fortalt nogen om det.
Fortæl.
Han bad mig forestille mig et mytologisk væsen.
En Reichsadler.
Polycephali, en dobbeltørn.
I denne samtale bør du anskue det som noget, der betegner os.
Denne familie.
Din familie.
Der er altid blændende og matte medlemmer af Windsor-familien.
-Din far... -En helgen.
Men mat. Beklager.
Også din bedstefar.
-Georg 5.? -Dræbende kedelig.
Under første verdenskrig,
da tsaren, kejseren og kejseren af Østrig forblændede verden, hvor var han da?
Han sad og satte frimærker i sit album.
-Hustruen... -Mary var dejlig.
Dødsens kedelig.
Sådan fortsætter det med Georg 5. til dronning Victoria og videre.
En uafbrudt række af upåvirkelig, bombastisk charmeforladthed.
-Kulminerende med mig? -Ja, men...
...sideløbende med den kedelige, pålidelige, heroiske type findes en anden.
Den blændende, funklende, individualistiske og...
...farlige.
Så for hver Victoria er der en Edward 7.
For hver Georg 5. er der en prins Eddy.
For hver Georg 6. er der en Edward 8.
For hver Lilibet...
...er der en Margaret.
Nok var hun en succes i Washington,
men vi bør ikke bilde os ind, at sandt diplomati kan opnås via druk og dans.
Lad bare Margaret nyde hæder, men forfatningsreglerne bør ikke omskrives,
fordi hun var heldig én gang.
-Og mit og hendes forhold? -Uforandret.
Du er dronningen, og hun er din farlige lillesøster.
Hun er udenfor og ved, vi taler om hende.
Så lad os gå ud til hende.
Hendes febrilskhed bør ikke opmuntres.
Det, De foreslår, er helt utænkeligt.
Arvefølgen til tronen er bestemt af tronfølgeloven fra 1701,
ikke af de forrykte og uansvarlige påfund, unge prinsesser brygger sammen.
Princippet om ubrudt arvefølge er en grundpille
for stabilitet og bestandighed for denne nation.
Prinsesse Elizabeths skæbne er, hun skal arve tronen.
Deres er at tjene og støtte.
Jeg vil opfordre Dem til at acceptere Deres plads i livet
og straks glemme de barnlige påfund om
at omskrive reglerne, så de passer bedre til Deres personlighed.
Vi har alle fået tildelt en rolle.
Prinsesse Elizabeth vil være midtpunkt, og De vil befinde Dem i kulisserne.
Margaret!
Tekster af: Lene Bundgaard