NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
WINDSORIN LINNA, 1943
Koska kuningas ei ole tuottanut miespuolista perillistä -
emmekä enää odota sellaista,
on päätetty alkaa toden teolla valmistella teitä kruunua varten.
Tästä lähtien ette ole enää mahdollinen kruununperijä,
vaan ilmeinen, ja elämästänne tulee hyvin erilaista.
Ette voi matkustaa yksin ettekä olla yhtä vapaasti tekemisissä ihmisten kanssa.
Isällänne, kuninkaalla, oli vain vähän tai ei lainkaan aikaa valmistautua,
koska kruunu sysättiin hänelle.
Emme anna niin käydä toiste.
Kruunu ei ole pelkkä koriste.
Se on etuoikeus ja taakka,
jonka mukana tulee valtavasti odotuksia ja vastuuta.
En taida kyetä siihen.
Minä kykenisin.
Tiedän kyllä.
Nauttisin joka hetkestä.
Olisin jokaisessa kolikossa ja setelissä ja maailman kuuluisin nainen.
Olisin siinä todella hyvä.
Pitäisin suurta kruunua ja jakelisin käskyjä.
Niin.
Kerro heille sitten, että Margaret Rose pystyy siihen,
haluaa ryhtyä siihen -
ja syntyi sitä varten.
Totta.
Anna minun puhua heille huomenna. Se olisi meidän molempien parhaaksi.
Hyvä on.
Hyvä.
Hei.
Teidän Majesteettinne.
Tulin toivottamaan hyvää matkaa ja kiittämään.
Mistä hyvästä?
Niin monien julkisten tehtävien hoitamisesta yksityisellä matkalla.
-Ja matkustamisesta reittilennolla. -Ei se ole hullumpaa.
1. luokka on tyhjennetty meitä varten.
-Mikä on ensimmäinen kohde? New York? -San Francisco. Sitten Los Angeles.
Ja viisi päivää Douglasien kanssa Arizonassa.
Sepä mukavaa.
Sitten New York, jossa Tony mainostaa uutta kirjaansa.
-Kirjoititko kirjan? -Se koostuu kuvistani.
Oletpa fiksu.
Jättäkää myös aikaa rentoutumiselle.
Jätämme kyllä.
Olkaa kilttejä ja ystävällisiä toisillenne.
Kumpikin teistä.
-Ikävää, että hänen piti sanoa niin. -Mitä?
"Olkaa kilttejä ja ystävällisiä toisillenne. Kumpikin teistä."
Olihan se hiukan tökeröä.
Hän kuitenkin tarkoittaa hyvää.
Meidän suhteemme on monimutkainen.
Samoin minun ja sisareni.
Totta.
Vanhempi sisar, nuorempi sisar.
-Ykkönen ja kakkonen. -Kumpi on ykkönen?
Sinä tietenkin.
Luontainen ykkönen, joka murheellista kyllä syntyi kakkoseksi.
Se on minun taakkani.
Hänkin tietää sen.
Niin kai.
Se on hänen taakkansa.
Huomenta, herra suurlähettiläs.
Kuten tiedät, Marvin, Iso-Britannia on taloudellisessa pinteessä.
Punnan arvo uhkaa heikentyä, ja IMF:n meille myöntämä luotto erääntyy.
Pääministeri on useasti yrittänyt puhua presidentin kanssa uudesta tuesta,
pelastuspaketista.
Presidentti ei ole ottanut puheluita vastaan.
Presidentti Johnson on kiireinen.
Eikö vanhimmalle liittolaiselle ole aikaa?
Yhdysvaltain presidenteillä on ollut lämpimät välit pääministeriemme kanssa.
Esimerkkeinä Churchill ja Roosevelt tai Truman ja Attlee. Macmillan ja JFK.
Ei tarvitse jatkuvasti mainita Jack Kennedyä.
Jatkuvasti?
Se on provosoivaa -
eikä auta mitään.
Presidentti Johnson päättää itse.
Toki.
Mainitsin vain, että johtajamme ovat seisseet rinta rinnan vaikeina aikoina.
Huomenta, pääministeri.
Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat.
Historiallisesti melkeinpä avioliitto.
Puhuisitteko hänelle?
Ei! Hitot briteistä! En ole koskaan pitänyt heistä.
Jos eivät katso nenänvartta pitkin, kerjäävät kädet ojossa.
Ja läheisestä suhteesta viis!
Harold Wilson olisi saanut miettiä, kun ei tukenut minua Vietnamin suhteen.
Ei voi panna miestä halvalla ja odottaa tämän ostavan kukkia.
-Pääministeri, Teidän Majesteettinne. -Teidän Majesteettinne.
Pääministeri.
Teiltä tuskin jäi huomaamatta,
ettei presidentti Johnson osallistunut Sir Winstonin hautajaisiin.
Vilustumisen vuoksi.
Se oli Valkoisen talon selitys, joka ei vakuuttanut ketään.
Pelkäänpä, että presidentti ei ehkä pidä minusta,
koska en tarjonnut tukeani Vietnamin sodan suhteen.
Ja minä mietin...
Aiemmin -
kuninkaallinen perhe on ollut erittäin suurena apuna -
tämän erityisen suhteen ylläpitämisessä.
Ja ottaen huomioon -
maamme taloudellisen ahdingon...
Toivoisitte näyttävää vastaanottoa ja hienoa kohtelua.
Minä pyydän.
Hyvä on.
Kysyn kolmen viisaan miehen mielipidettä.
Kiitos, ma'am.
Tervetuloa San Franciscoon!
Margaret! Katsokaa tänne!
Tännepäin! Kiitos, Margaret.
"Saimme nähdä, että prinsessa Margaret -
on eloisampi, nykyaikaisempi ja hurmaavampi versio sisarestaan."
Oikeassa ovat.
"Hyvin virallisiin kuninkaallisvierailuihin tottuneille -
prinsessa Margaretin tapaaminen on kuin mustavalkoiseen elokuvaan tulisi värit."
Kävisikö valtiopäivälliset kuten Woodrow Wilsonille pidetyt vuonna 1918?
Tai viikonloppu Windsorissa?
Käsittääkseni tärkeintä on, että presidentti Johnsonille tarjotaan -
enemmän kuin Kennedyille aikanaan.
Me halusimme nähdä kuningattaren!
Näette jotain parempaa.
Mikä on suurin ero Britannian ja Yhdysvaltojen välillä?
Täällä sisareni kuvaa ei ole seteleissä.
Mitä odotatte Yhdysvalloilta eniten?
Vapautta.
Rakastamme teitä, prinsessa Margaret!
...kanssasi hymyilee
Hymyä, kulta.
Onko uutisia Margaretista?
San Franciscon jälkeen -
Hänen kuninkaallinen korkeutensa on saapunut Los Angelesiin.
Onko sattunut katastrofeja?
Päinvastoin. Matka vaikuttaa erittäin onnistuneelta.
Vai niin.
Sanomalehdet ovat kehuneet.
On jopa keksitty nimitys häntä seuraaville ihailijajoukoille.
-Ja se on? -Margaretologit.
Margaretologit.
Niin, ma'am. Ihailijat, joita ilahduttavat hänen älynsä, ilmaisunsa, kauneutensa -
ja viehätysvoimansa. The San Francisco Chronicle jopa...
-Riittää. Kiitos, Martin. -Selvä, ma'am.
Olen kuningatar, en pyhimys.
Juuri noin, yritä olla hymyilemättä.
Annoin sen! Peräti kolmasti, mutta sinä vähät välitit siitä.
Mistä?
Merkistä, että halusin lähteä.
En nähnyt sitä.
Tiedät itsekin, ettei kunniavieras voi lähteä noin vain.
Olet poistunut kunniavieraana vaikka kuinka monesti liittomme aikana.
-Kerran tai kaksi. -Jatkuvasti.
-Silloin kun on tylsää. -Silloin kun sinulle sopii!
Silloin kun ihmiset ovat rumia ja pitkästyttäviä.
Nämä ihmiset olivat viihdyttäviä ja viehättäviä.
-Ja heistä tuli hyvä olo. -Ehei. Hyvä olosi tuli alkoholista.
Sen takia et huomannut sitä hännystelyä.
Vai sillä tavalla.
Kyllä. Avaimet.
Ikävä kyllä en voi olla huomaamatta -
ilkeämielisyyttäsi, mustasukkaisuuttasi ja -
yleistä pelkuruisuuttasi...
Pelkuruis...
Kapeakatseisuuttasi.
En tunnista tätä.
Nyt kun mietin, en tunnista sinua.
Itse asiassa -
ei tunnistanut kukaan muukaan.
Jos totta puhutaan,
eikö oikea ongelma ole se?
"Anteeksi. Te olette siis...? Kuka Tony?"
"Ai, niin. Se aviomies."
Se ei ole aina helppoa.
Mikä ei ole helppoa?
Jäädä pygmiprinsessan varjoon.
Älä puhu minulle toisen varjoon jäämisestä.
Jään vähälle huomiolle.
Sen hinnan joudun maksamaan sisarestani.
Jos minulle kerrankin tarjoutuu mahdollisuus loistaa,
saisit luvan unohtaa olevasi kilpailunhaluinen narsisti.
Antaisit minun nauttia.
Lupaan,
että kun pääsemme New Yorkiin,
huomio on pelkästään sinussa ja kirjassasi.
Jättäydyn taka-alalle ja olen sinua ihaileva ja tukeva kakkonen,
jonka haluat minun olevan.
Ilomielin.
Sen kun väitätte, että ratkaisu olisi 50 000 tai 100 000 sotilasta lisää,
mutta mistä sen tietää, ettei Ho Tši Minh vastaa samalla määrällä sotilaita?
Mies ei pysty taistelemaan, ellei tien päässä näy valoa.
Haluan ratkaisuja, hyvät herrat.
En isompia lukuja!
Pirulauta, minusta ei tule ensimmäistä sodan häviävää presidenttiä.
-Siinä kaikki. -Selvä, herra presidentti.
Kiitos.
Mikä tämä nyt on?
Rauhantarjous briteiltä. Toivovat saavansa tukipaketin.
-Jahtiviikonloppu Balmoralissa? -Kyllä, sir. Parempaa ei voisi saada.
Ei saanut edes Kennedy.
Eikö?
Hän sai juhlaillallisen ja laivaston kunniakaartin, mutta ei jahtiretkeä.
Ei kukaan muukaan.
Silti.
Lento on pitkä.
Samoin ajomatka.
Majapaikkana jokin kummituslinna.
Sääkin on kauhea.
Ja pitäisi rupatella hienoston kanssa.
Ja metsästyksessä -
on sääntöjä, mitä saa tehdä ja mitä ei.
Niistä pitäisi ottaa selvää, ja ne pitäisi opetella.
Pitäisi leikata kynnet.
Silti se kaikki menisi väärin.
Minulle naurettaisiin ja sanottaisiin, etten ole kuin Jack Kennedy,
joka olisi tiennyt, mitä aterimia käyttää ja minkä linnun ampua.
Kantani ei siis ole muuttunut.
Se on edelleen: "Ei, kiitos, Teidän Majesteettinne."
Huomenna on insinöörilaitosten neuvoston vastaanotto Science Museumissa.
Sen jälkeen tapaatte hänen ylhäisyytensä Guðmundur Guðmundssonin,
Islannin uuden suurlähettilään.
Kiitos, Michael. Entä presidentti Johnson?
Kutsuimme hänet Balmoraliin viettämään metsästysviikonloppua.
Niinkö? LBJ on onnekas. Harvinaista meille itsellemmekin.
-Ja? -Ei vastausta, ma'am.
-Mitä? -Ei mitään vastausta.
-Ennennäkemätöntä. -Aivan.
Pääministeri toivoi muuta.
-Alkaako väki hätääntyä? -Jonkin verran.
-Entä prinsessa Margaret? -Arizonassa, ma'am.
Sepä hyvä. Ovatko he Douglasien karjatilalla?
-Kyllä. -En ole käynyt siellä.
-Millainen tila on? -Hieno kuulemma.
Kaunis 1800-luvun kartano Santa Rita -vuorten juurella -
avoimen aavikon keskellä.
-Tony! -Olkaa valmiina.
Tulehan, rakas.
Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne.
Ei vaihdeta suukkoja, Blinkie. Basilleja.
Raukka on uuvuksissa.
-Näytän karmealta. -Ethän.
Kalmankalpealta.
Hiukan väsyneeltä.
Vilustuneelta.
Olihan tämä odotettavissa urotekojesi jälkeen.
Inhosit jokaista hetkeä, etkö vain?
Ehkä.
Mutta sillä ei ole väliä.
Lehdet eivät inhonneet.
Sivutolkulla juttuja siitä, kuinka ihmeellinen olit.
Oikea kruunun valttikortti.
Salainen ase. Ansaitset parrasvalot.
-Jätit vanhemman siskosi varjoosi. -Kulta.
-Nyt sinun on nukuttava. -Mitä sinä aiot?
Olen hyvä vieras vastineena ylläpidosta.
-Lepää sinä. -Lupaan.
Parane New Yorkia varten.
Herra presidentti, puhuin juuri Lontoon-lähettiläällemme.
Hän oli puhunut pääministerille, joka oli puhunut kuningattarelle.
Älä sano, kaikki ovat vihaisia.
Yleinen mielipide on, että riita pääministerin kanssa on asia erikseen,
mutta kruunua ei saa loukata kukaan.
Se on jonkinlainen maanpetos.
Kuinka muka olen kruunua loukannut?
-Ette hyväksynyt kuningattaren kutsua. -No, en minä sitä torjunut.
En vain ole vastannut.
Älä nyt viitsi, Marvin.
Henkilöstöpäällikkönä sinun kuuluu tukea minua. Älä mene halpaan.
Niillä on siellä oma juttunsa.
Hallitsija, pääministeri, Buckinghamin palatsi,
Downing Street. Se on kuin joukkuepainia.
Kun yksi joutuu vaikeuksiin, toinen tulee pelastamaan.
Wilson petkutti minua Vietnam-asiassa,
ja kuningatar yrittää lepytellä jollain pirun lintujen ammuskelulla.
Meillä ei toimita niin.
Ei tosiaan.
Ylin vastuu on minulla.
Kenelle minä muka soitan, jos pitää päästä pulasta?
Minulle, sir. Vanhimmalle ystävällenne.
Keksisin järkevän suunnitelman.
Selvä. Keksi sitten sellainen.
Olen jo keksinyt, sir.
Suunnitelma on tämä.
Kuka helkkari tuo on?
He laskeutuivat Oaklandiin.
Aivan kuten San Franciscossa, heille hurrattiin kaikkialla.
Prinsessa oli säteilevä ja iloinen.
Hänen loisteensa toi tapahtumaan hyvin nopeasti epävirallisuuden tuntua.
Kansa ja lehdistö ovat lämmenneet pariskunnalle -
ja lumoutuneet luonnollisesta viehätysvoimasta ja ystävällisyydestä.
Pääministeri soittaa, ma'am.
Asia on kiireinen.
Pääministeri?
Olemme vihdoin saaneet vastauksen Yhdysvalloista, ma'am.
He ovat esittäneet vastakutsun päivälliselle Valkoisessa talossa.
-Minulleko? -Prinsessa Margaretille.
-Sepä ovelaa. -Aivan.
Näin presidentti Johnsonia ei voida syyttää loukkauksesta.
Ei niin.
Tämä myös sivuuttaa oleellisen kysymyksen, tukipaketin.
Nimenomaan.
Kaikkea ei silti ole menetetty.
Prinsessa Margaretin kannattaisi mennä Valkoiseen taloon -
ja hyödyntää mahdollisuutta saada meille amerikkalaisten tuki.
Tehtävä olisi poliittisesti äärimmäisen arkaluonteinen.
Ja haluatte siihen prinsessa Margaretin?
Ymmärrän reaktion.
Hänen Yhdysvaltain-matkansa on kuitenkin ollut valtava menestys.
Niin olen ymmärtänyt.
Voisitteko pyytää häntä?
Jos minua niin neuvotaan.
Minä pyydän.
Jopas nyt.
Näin vakavassa tilanteessa ei kai ole mitään menetettävää.
Hän ei tunne sisartani.
Ma'am.
Ei!
-Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne? -Ei!
-Teille on puhelu. -Ei!
Kuningattarelta.
Hei.
Valitan häiriötä.
Et haluaisi kuulla tätä lomallanne.
Mitä?
Valkoinen talo on kutsunut sinut Washingtoniin -
päivälliselle presidenttiparin kanssa, ja sinun tulisi mennä.
-Milloin? -Keskiviikkona.
En pääse.
Miksi et?
Olen silloin New Yorkissa.
Tonyn kirjan julkistamisessa.
Minäpä tarkennan.
Päivällisillä on suuri merkitys, ja kaikki tahtovat sinun osallistuvan.
Minäpä tarkennan,
ettei mikään estä minua olemasta aviomieheni tukena.
-Pyysit sitä itse. -Margaret!
Rakas Margaret,
vaimona ymmärrän halusi tukea Tonya.
Toivoin oikeasti, että matka olisi teille kummallekin tilaisuus -
olla ystävällisempiä ja kannustavampia toisianne kohtaan.
Nyt se kuitenkin on pantava syrjään.
Pyysin sinulta jo sisarena -
ja nyt joudun käskemään kuningattarenasi.
Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne. Sir. Kiitos kovasti, kun suostuitte.
Tuorein luettelo päivällisvieraista ja lyhyet kuvaukset lähellänne istuvista.
Pyynnössäni on kyse paljon enemmästä kuin osallistumisesta päivälliselle.
Juuri nyt maamme tulevaa vaurautta koskevat seikat -
vaativat meiltä sinnikästä ponnistelua.
Meidän on kurottava umpeen juopaa brittien ja amerikkalaisten välillä.
Olet usein valitellut, ettei sinulla ole tekemistä -
ja että olet tuhlattu voimavara.
Tämä tehtävä on ratkaisevan tärkeä.
Isolla-Britannialla on 800 miljoonan punnan kauppavaje.
Tarvitsemme ainakin 1 000 miljoonan tukipaketin.
Sen voi myöntää vain Yhdysvallat.
Tiedän, että sinulla on omat tapasi toimia,
mutta tämä diplomaattinen tehtävä vaatii äärimmäistä tahdikkuutta.
Niinpä kehotan sinua tämän kerran -
toimimaan sääntöjen mukaisesti.
Valmista?
Entä jos epäonnistun?
Emmekä saa tukipakettia.
Sitten rikomme valuuttarahastolle antamamme lupaukset.
Jäämme ilman lisäluottoja, ja punta heikkenee,
jolloin ei jää muuta vaihtoehtoa kuin punnan devalvointi.
Ja sekö on huono asia?
Devalvaatioko?
Vielä pahempi.
Se pudottaisi punnan vähäisempien valuuttojen joukkoon -
ja Britannian heikoimpien talouksien joukkoon.
Se merkitsisi kansainvälistä nöyryytystä, poliittista häpeää ja -
taloudellista tuhoa.
-Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne. -Presidentti Johnson.
-Huomenta, herra pääministeri. -Huomenta.
Sain tilaisuuden -
puhua Washingtonin-lähettiläämme kanssa eilisistä Valkoisen talon päivällisistä.
Ja?
Minä en tiedä, mistä aloittaa.
Ensimmäistä ruokalajia oli tuskin ehditty tarjoilla,
kun prinsessa Margaret esitti kommentteja presidentti Kennedystä,
ja ne olivat vähemmän tahdikkaita.
Minä tapasin Kennedyn kerran.
Hän ei juurikaan tehnyt minuun vaikutusta.
Margaret.
Anteeksi, sanoinko jotain väärää?
Nykyäänhän ei saa -
pitää Kennedyä minään muuna kuin hienona valtiomiehenä.
-Älä sano mitään, Lyndon. -Ei tietenkään sano.
Kennedyn uskollinen varamies.
Uskon ymmärtäväni paremmin kuin moni muu.
Voi kasaantua turhautumista ja kaunoja, kun joutuu elämään kakkosena.
Sivuosassa.
Vaikka ihailisikin toista.
Olitte varapresidenttinä kolme vuotta.
Minä olen ollut varakuningatar koko ikäni.
Kuulosti melkein siltä kuin olisin vaarakuningatar.
Onko strategiaa ikäviä seurauksia varten?
Ei seurannut mitään ikävää.
Mitä?
Presidentti Johnson oli samaa mieltä ja innoissaan.
Kainostelematon.
Hän sanoi, jos muistan oikein:
"Jack Kennedy..."
...olisi vaikka surmannut ja nylkenyt oman äitinsä -
tehdäkseen rummun ja rummuttaakseen erinomaisuuttaan.
Eikö totta?
Vai niin.
-Se johti juomiskilpailuun. -Mitä?
-Viimeinen pystyssä on voittaja. -Haaste otettu vastaan!
Se taas johti limerikkikilpailuun.
Vai limerikkeihin?
Pelkäänpä, että osa niistä oli hiukan hävyttömiä.
Kertokaa.
Tuota noin.
No, ensimmäinen meni jokseenkin näin.
"Olipa kerran nainen Delawaressa..."
...joka rakasteli aina...
Rakasteli aina...
-Delaware! -...alusvaatteissa.
-Ja oli niin siveä. -"Ja sängyssä ripeä.
Eikä koskaan liikkunut eevan asussa."
Mitä muuta?
Presidentti vastasi siihen:
"Olipa kerran mies kotinaan Wisconsin, jolla oli valtavan suuri..."
...Johnson.
Entä loput?
Uskoakseni kaikki ajattelivat sen olleen kyllin pitkä niin sanotusti.
Oliko muita?
Prinsessa Margaret päihitti kaikki tällä:
"Oli neitosen kotina Dallas -
ja dynamiittipötkö hälle fallos..."
Löytyi...
Selvisitte jo tähän asti.
"Löytyi osa vaginasta Pohjois-Carolinasta..."
...ja peräreikä oli palatsin mullas.
Bravo.
Sitten oli kuulemma tanssia.
Sen jälkeen laulua.
Mitä ikinä osaat olla, paremmin sen osaan
Ennen pitkää sinut päihitän
-Ethän -Kyllä vain
-Ethän -Kyllä vain!
Hän hoiperteli kotiin aamuneljältä.
Anglofiiliksi muuttunut presidentti suostui myöntämään tukipaketin.
Läheinen suhde on nyt läheisempi kuin koskaan.
-Jäämättä kiinni? -Niin
Niin ajattelinkin, mokoma varas
Vain koska Margaret oli kaikkea sitä, mitä nimenomaan anelin, ettei olisi.
Millainen minä en voisi koskaan olla. Vaistonvarainen, spontaani, häikäisevä.
Kyllä vain
-Olet sinäkin tuota kaikkea. -Enhän ole.
Minä olen odotusten mukainen, luotettava ja varma.
Niistä valitsisin ilman muuta luotettavuuden.
Kiitos.
Olisi mukavaa olla välillä häikäisevä.
Sinähän olet.
Häikäisevä kaalinpää.
Mitä ikinä sanot, osaan sanoa nopeammin
Aivan kaiken nopeammin sanon
-Ethän -Kyllä vain
Pääministeri.
Hyvin pelattu, Teidän Kuninkaallinen Korkeutenne. Erittäin hyvin.
Kiitos, sir.
Menisimmekö?
-Tervehdys, voittoisa sankaritar! -Kyllä vain.
Solvaus alkakoon.
Tiedät kyllä, että perheessämme voitot otetaan vastaan runsaalla...
-Kateudella? Ilkeydellä? -Kiusoittelulla. Pitämään jalat maassa.
Kaikki ovat kiitollisia.
Pääministeri kirjoittaa sinulle henkilökohtaisesti.
Hän tuli peräti lentoasemalle vastaan.
Nyt pohdimme ankarasti, millä osoittaisimme kiitollisuutemme.
Kävisikö ansioritarikunnan jäsenyys?
Tai Victorian Chain?
Voit säästää kunniamerkkisi miehille, joille ne ovat tärkeitä.
Myönnän kyllä miettineeni asioita hiukan. Ottaen huomioon, kuinka hyvin kaikki meni.
Voisimme tehdä vastaavaa useammin.
Tehdä mitä?
Jakaa tehtäviä.
Kävit vain päivälliskutsuilla.
Sinun sijastasi.
Ja edustin monarkiaa ja maatamme, molempien mielestä kai hyvin tuloksin.
Eikö ole mahdollista, että olemme tehneet sattumalta erään havainnon?
Sinulla on aivan liikaa tehtäviä, paineita ja vastuuta.
Minulla taas liian vähän.
Kun jää ilman roolia ja tekemistä,
se tuhoaa sielun.
Pyydän vain, olisitko valmis jakamaan hiukan enemmän.
Kummankin parhaaksi.
Mietin asiaa.
Katson, mitä voin tehdä.
Et kai heltynyt?
Kyllä.
Ja hyvästä syystä.
Margaret kärsii enemmän kuin kukaan muu merkityksellisemmän roolin puutteesta.
Terveys ja onnellisuus kärsii. Hän on jäänyt huomiotta.
Kykyjensä, luonteensa, älynsä ja tyylitajunsa suhteen -
hän ei ansaitse jäädä huomiotta.
Miksemme siis harkitsisi roolin laajentamista ja tehtävieni jakamista?
Vastauksia on kaksi.
Kumpaakaan ei ole mukava kuulla.
Kyllä, järjestelmä on epätasa-arvoinen, epäoikeudenmukainen ja julma.
Esikoisoikeus hajottaa ja tuhoaa perheitä.
Järjestelmä on ikävä, mutta -
julmuudessaan se on kuin eräs toinen kova ja ankara asia,
jota kukaan ei haluaisi meidän muuttavan: elämä.
Tahdomme kaikki tasa-arvoa, mutta totuus on tämä.
Emme syntyneet tasa-arvoisiksi.
Mikä se toinen vastaus on?
Muistatko, kun ryyppäsin kerran sen hirveän Tommy Lascellesin kanssa?
Sinä iltana hän kertoi minulle oman teoriansa -
Windsorin suvusta.
En ole kertonut siitä kenellekään.
Jatka.
Hän pyysi minua kuvittelemaan taruolentoa.
Reichsadleria.
Kaksipäistä kotkaa.
Tässä yhteydessä ajattele sen edustavan meitä.
Tätä sukua.
Sinun sukuasi.
Windsoreita on aina ollut häikäiseviä ja tylsiä.
-Sinun isäsi... -Pyhimys.
Mutta tylsä. Pahoittelen.
Samoin isoisäsi.
-Yrjö V? -Kuolettavan tylsä.
Ensimmäisessä maailmansodassa -
tsaarin ja Saksan ja Itävallan keisareiden häikäistessä maailmaa, missä hän oli?
Näpertelemässä postimerkkien parissa.
-Ja vaimo... -Upea kuningatar Mary.
Pitkäveteinen.
Ja niin edespäin Yrjö V:stä kuningatar Viktoriaan ja pidemmälle.
Kokonainen suku ilmeettömiä, mahtailevia tylsimyksiä.
-Ja minä sen huipentuma? -Niin, mutta...
Tylsän, kuuliaisen, luotettavan ja sankarillisen ihmistyypin rinnalla -
kulkee toinen.
Häikäisevä, loistava, yksilöllinen ja vaarallinen.
Niinpä jokaisella Viktorialla on Edvard VII.
Jokaisella Yrjö V:llä on prinssi Eddy.
Jokaisella Yrjö VI:lla on Edvard VIII.
Jokaisella Lilibetillä -
on Margaret.
Hän saattoi onnistua Washingtonissa,
mutta eihän vakavaa diplomatiaa hoideta juomalla ja tanssimalla.
Antaa Margaretin nauttia suosiosta,
mutta ei kirjoiteta perustuslaillisia ohjesääntöjä uusiksi -
onnenkantamoisen takia.
-Entä minun ja sisareni suhde? -Ei se muutu.
Sinä olet kuningatar.
Ja Margaret on vaarallinen pikkusisaresi.
Hän on ulkona ja tietää, että puhumme hänestä.
Liitytään sitten seuraan.
Hänen kiihkeä luonteensa ei kaipaa vahvistusta.
Ehdotuksenne on mahdoton.
Kruununperimysjärjestyksen määrää vallanperimyslaki vuodelta 1701,
eivät nuorten prinsessojen villit ja vastuuttomat päähänpistot.
Koskematon periytymisen periaate -
on kansalle vakauden ja jatkuvuuden tukipilari.
Prinsessa Elizabethin kohtalo on nousta valtaan.
Omanne on palvella ja tukea.
Kehottaisin hyväksymään oman asemanne elämässä -
ja hylkäämään välittömästi lapselliset mielikuvat -
sääntöjen uusiksi kirjoittamisesta luonteellenne paremmin sopiviksi.
Meillä kaikilla on oma roolimme.
Prinsessa Elizabeth on lavan keskellä, ja te, ma'am, olette kulisseissa.
Margaret!
Tekstitys: Taina Komu