A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
ATHÉN 1967
Vége van, Főtisztelendő Anya!
Elhoztam a kimutatásokat, megnézheti.
A pénzünk elfogyott.
De gyógyszerre van szükség.
És ágyakra.
Ennivalóra.
Nem küldhetem el az embereket.
Régen,
amikor elfogyott a pénz,
személyesen is hozzá tudott járulni.
Már mindent eladtam.
Akkor ennyi volt.
A Rendnek be kell zárnia.
És három,
kettő...
Ma este a Meet the Press igazán különleges vendéget vár:
Őfelsége Fülöp herceget, Edinburgh hercegét
itt Washingtonban,
a kanadai és egyesült államokbeli 18 napos útjának részeként.
- Üdvözlöm, uram! - Köszönöm. Örülök, hogy itt lehetek.
Olyan sok kérdésem van, de kevés az időnk.
De amit azonnal tisztázni szeretnék,
amit mi tudatlan amerikaiak nem értünk,
hogyhogy nem ön a király?
Mert amikor egy angol király házasodik,
a felesége, akárki is az, automatikusan királynévé válik. Így van?
Igen, így van.
Amikor a királynőt elvette, mi történt?
Férfitársként mondom, sértve érzem magam.
Igen és jogosan.
Ez szörnyen igazságtalan.
És az igazságtalanság témakörét folytatva
egy friss londoni hír így kezdődik.
"Erzsébet királynő fizetése
- az elmúlt 15 évben nem nőtt." - Igen.
A cikk ezután rátér a királyi család jelentős nehézségére,
vagyis hogy nehezen jönnek ki a jelenlegi juttatásokból.
Ez kellemetlen helyzetet teremt, uram?
Nagyon. Jövőre veszteségesek leszünk,
de nem a rossz gazdálkodás miatt, ha belegondolunk.
Az egész rendszernek a költségvetése
15 évvel ezelőtti költségeken alapul,
amikor a királynő trónra lépett.
Ahhoz, hogy mindenre legyen pénz...
igencsak mellőzni kellett a formaságokat,
aminek most kezd hatása lenni.
Ha nem történik semmi,
vagy...
Nem tudom.
Kisebb helyre kell költöznünk. Ki tudja?
Kisebb palotákba.
Valami ilyesmi.
Tudja, már elindult egy általános megszorítás,
ami megnehezítette az életet.
Például volt egy kis jachtunk,
- amit el kellett adnunk. - Komolyan?
Valószínűleg fel kell adnom a pólózást
és a többit.
Köszönjük. A Meet the Press
kérdésekkel tér vissza...
Nemzetközi hívás. London, Anglia.
01946 0200.
- Itt Ken. - Ken, itt John Armstrong.
New Yorkban vagyok az Ali-sztori miatt,
most láttam Edinburgh hercegével a tévéinterjút.
Adj 600 szót és a címlapot!
A tiéd.
Nem fogod megbánni.
Fegyverrel tisztelegj!
A kelet-nigériai helyzettel akartam kezdeni,
de a Guardian mai cikkét tekintve,
ami őfelségéről, Edinburgh hercegéről szól...
Igen, talán kezdjük ezzel.
Hogy reagáltak a kabinetben?
Összességében pozitívan.
A zord gazdasági előrejelzés fényében
azt javaslom, hogy a kormány kövesse John Armstrong tanácsát,
amit a mai Guardianben megírt,
és adjon el egy elavult
és felesleges állami infrastruktúrát:
a királyi családot.
Összességében?
Ugyanazok kaptak vérszemet, akik szoktak:
Benn, Crossman, Castle.
Várható volt.
Talán gyűjtsünk a hercegnek egy új pónira?
A jelenlegi gazdasági helyzetben,
ahol a munkáscsaládok szerte az országban a túlélésért harcolnak,
egy ilyen önhitt ingyenélőnek a szegénységre irányuló vallomása
nemcsak nem helyén való, hanem egyenesen bántó.
Gondolom, tudja, mennyibe kerül az a család évente a brit adófizetőknek.
Két és fél millióba.
Ha ezt összehasonlítjuk egy átlagos családdal...
Tudom. Ezerhatszázhét font.
Évente. A királyi család ennél négyszer többe kerül naponta,
és most még többet kérnek!
- Többet! - Ne, Barbara!
Nem olcsó játék a póló.
Hogy merészelik! Amikor fél...
A többiek reakciója aggaszt.
A hezitálóké.
A cikk előtt
azt mondtam volna, hat radikális van a kabinetben,
aki megnyirbálná a kiadásokat,
szemben a 14 mérsékelttel.
Most tíz-tíz az állás.
Ez jelentős és aggasztó ingadozás.
És a saját pozíciója?
Az enyém?
Igen, az öné.
Öné a döntő szavazat.
Én mindig lelkes támogatója voltam a monarchiának
a feljegyzések szerint.
De amikor szegénységről beszél
a világ leggazdagabb nőjének férje,
és a brit adófizetőkhöz fizetésemelésért folyamodik,
még magam is...
elbizonytalanodom.
Mit akar, mit tegyünk?
Éljünk egy ikerházban?
Mindenhova autóbusszal menjünk?
Tényleg említett utazást:
a királyi jachtot a haditengerészet fizeti,
a repülőinket a légierő,
és Margit vakációja Amerikában
30 ezer fontba került.
Amiért, azt mondják, két napot dolgozott.
Margit "vakációja" nemcsak több millió fontnyi segélyt biztosított,
de a világ összes újságja odavolt érte,
ami sokkal több, mint amit Wilson és...
a gazdaságilag inkompetens szocialista cimborái elértek.
Bízd ezt rám.
Ez mit jelent?
Ez azt jelenti, hogy válaszra van szükség.
Kemény válaszra.
- Fülöp... - Megérdemled a rendes fizetést.
Megérdemeljük a rendes fizetést.
Nem nyugszom, míg nem kapjuk meg.
Eredeti ceyloni zafír
gyémánttal körberakva.
Egyetlen eredeti zafír sem ilyen nagy.
Ha egy porcikája valódi volna, talán...
Csak vizsgálja meg!
Ha becsületes árat kapok,
megfontolom, hogy eladom.
Márta és Mária Keresztény Apácarendjében
megtalál.
Pefkon utca 10., Neo Iraklio.
Hihetetlen!
Az ékszerbandák manapság!
Milyen pofátlanok!
Letartóztatták?
- Kit? - A hamis apácát?
Ő nem hamis, te idióta!
Igazi apáca. És igazi hercegnő.
Mi?
Alíz görög és dán hercegnő a windsori kastélyban született.
A nagybátyja az orosz cár volt,
a dédanyja Viktória királynő,
a fia vette el az angol királynőt.
Kitalált már valami árat, drágám?
Drágám, ott vagy?
Hallasz engem?
Édesem?
Halló, édesem?
Királyi fenség.
Helló, édesem?
Hallasz engem?
Vedd fel!
Halló?
Királyi Fenség.
Halló? Édesem?
- Felség. - Igen.
- Őfelsége, a herceg... - Nem engem.
Én "aranyom" vagy "saláta" vagyok.
Az "édesem" valaki más.
Látod? Működik.
Látni akartál.
Igen.
Szóval...
- Beszéltem Adeane ezredessel. - Igen.
- És Martin Charterisszel. - Igen.
És William Heseltine-nal.
Az általad leggyűlöltebb emberekkel.
Mind összejöttünk.
Egy terráriumban?
Az állatkertben?
Nem. Úgy döntöttek, hogy egy új PR kezdeményezés részeként
- elindítanak. - Mi?
Nem úgy, mint egy rakétát.
Talán egy picit.
És ezért
szeretném, ha az egész családdal részt vennél
egy korszakalkotó tévéfilmben.
Már meséltem neked, ugye?
Amikor kisbaba voltam,
- Igen. - menekülnünk kellett Görögországból.
- Egy citromos ládában. - Narancsosban.
Mert az emberek ellenünk, a királyi család ellen fordultak.
Akkor kellett áttelepülnünk.
Száműztek.
Nem volt otthonom, sem családom.
És én...
nem ezt akarom magunknak.
Azt akarom, hogy kedveljenek, azt érezzék, ismernek.
Tudom, mennyire értékeled a magánéletet,
de azt hiszem, tetszenél nekik,
ha látnák,
hogy általánosságban...
jól járnak veled.
Mint egy pár tartós csizmával?
Van valami, amit bárki jobban szeret egy pár tartós csizmánál?
Az egész undorító.
Igen.
Gondoltam, hogy ezt mondod.
De ha te és a többi hüllő ragaszkodik hozzá...
Attól tartok, igen.
PR TELEVÍZIÓ, BBC
Egy film?
Igen.
Dokumentumfilm.
Tony, nem akarod...?
Nincs színjátszás.
Nincs ravaszság.
Csak a valóság,
mint azok a természetfilmek.
Azokat szeretem.
Kivéve, hogy most
mi vagyunk a veszélyeztetett fajok.
Pontosan. Mindannyiunkat követnek majd mindennap,
hogy bebizonyíthassuk mindenkinek, amit mi itt már tudunk.
Vagyis?
Hogy milyen keményen dolgozunk,
és mekkora értéket képviselünk.
Mennyire megérdemeljük az adófizetők pénzét.
Meg kell szoknunk a kamerák állandó jelenlétét.
Nem. A következő pár hónapban alkalomszerűen lesznek itt.
Így
a legjobb oldalatokat mutassátok.
Nagyon erős ez a fény, nem?
Álljon hátrébb vele, Gary!
- Sajnálom, asszonyom. - Köszönöm.
Ronald Lee.
David Salt.
Terry Edwards.
Felség.
Sally Phipps.
Nagyon fényűzőnek tűnhet.
Ebéd a brit olimpiai csapattal, vacsora az amerikai elnökkel,
de ez sok munka,
sok felkészülés és sok kiadás.
Ami pedig az eredményét illeti,
úgy vélem, hogy...
minden pennyt megér.
Uraim, ide!
Gyerünk!
- Jó napot, miniszterelnök úr! - Jó napot!
Nem vártam, hogy kamerákkal fogadnak.
Világítás, mikrofonok...
Hallott róla?
Igen.
Attól tartok, a férjemet megragadta a dokumentumfilm gondolata.
És bár én nem értem a televíziót,
értem a házasságot,
és azt, mikor fontos engedni a másiknak.
Sok mindent át kell beszélnünk, főleg az athéni katonai puccsot.
Igen, ahol az anyósa is él.
A Külügyminisztérium szerint lehetséges, hogy veszélyben van.
Ez egy nyilvános bejelentés.
A kormány elesett,
és a hadsereg átvette a hatalmat a város és az ország felett.
Minden külföldi állampolgárnak azonnal távoznia kell.
...az asztal képe és...
És én az előkészületekről társalgok.
Felvesszük a beszélgetését a személyzettel.
Értem. Mennyi idő lesz ez?
Máris kész vagyunk.
Ez a legfrissebb lista?
Folytassák!
Igen, uram.
Szia, drágám!
Ma beszéltem a miniszterelnökkel.
Mint tudod, Athén egy katonai puccs közepén van.
Igen.
A Külügyminisztérium szerint repülővel haza kellene hoznunk
édesanyádat Angliába,
- ide hozzánk. - Tessék?
Igen, ide. Biztos egyetértesz, hogy sok helyünk van.
- Mikor? - Minél előbb.
- Holnap? - Képtelenség.
- Miért? - Ha nem tűnt fel,
hemzseg a hely a kameráktól.
Észrevettem.
Nem engedhetjük, hogy az anyám veszélybe sodorja a filmet.
- Tudod, milyen. - Kicsit különc.
Ennél többről van szó.
Nem a mi világunk,
nem is illik ide. Ő...
Életének nagy részét intézményekben töltötte.
Nincs...
Nincs jól,
és ebben a filmben fontos a látszat.
Óvatosnak kell lennünk, nagyon.
Nem. A válasz nem.
Készen áll?
Gyerünk!
- Kamera kész! - Siessen!
Persze, hogy jöjjön.
Nyolcvankét éves,
és ha Edinburgh hercegének anyjaként,
a királynő anyósaként nem jogosult erre,
akkor a jövőbeli királyunk nagyanyjaként az.
Hozzák ide!
Kapjon szobát Anna hercegnő mellett. Ő szemmel tartja.
Igen, asszonyom.
Viszlát, drága családom!
Viszlát, édes testvéreim!
Isten áldjon benneteket!
Isten óvjon benneteket!
Köszönöm, édesem.
Királyi felség.
Köszönöm.
Erre tessék.
Felség.
Nagyon örülünk, hogy itt vagy biztonságban.
Nagyon kedves vagy.
Túl kedves.
Bubbikins?
Attól tartok, a kedves fiad most nem ér rá.
Épp egy filmet forgatunk.
Mit?
Nem számít.
Hamarosan meglátogat.
Biztosan fáradt vagy. Valaki felkísér a szobádba.
Köszönöm.
Bubbikins.
Igen.
A szobája, felség.
Csodálatos.
Hogy haladunk?
Felség, csak szólnék, hogy Alíz hercegnő megérkezett.
Köszönöm, Martin.
Anya, kérlek!
Anya!
Uram, önre várnak.
Kora reggel, ikerház, Highgate, London.
Az ipari tanácsadó, Rex...
Forog a kamera, drágám.
Felveszik, ahogy tévézünk,
hogy az emberek nézhessék
a tévéiken, ahogy tévézünk.
Ez tényleg a banalitás legmélyebb bugyrait tárja fel.
...Európa első otthoni számítógépe.
Egyszerűen működnek, a szakértők szerint
20 éven belül
minden új ház speciális számítógépes pontokkal épül majd,
és a terminálok bérlése olcsóbb lesz,
mint a mai telefonoké.
Mit teszünk most?
Most mondjunk valamit?
- Igen. - Nos, mit?
Valaki készült valamivel?
Az általános elgondolás,
hogy legyen rögtönzött, mint egy normál este.
Ez semmiképp nem egy normál este.
Ha az lenne,
mindannyian magunk lennénk
szomorú elszigeteltségben a palotáinkban.
Nem lenne ilyen zsúfolt.
Ez valamiféle rémálomszerű karácsony.
Rex Malik olyan jövőt lát,
ahol a gyerekek gyakorlatilag számítógéppel tanulnak,
ahol minden otthonnak saját terminálja lesz
egy központi agyba bekötve...
Talán, felség,
talán kommentálhatnák, amit a tévében látnak.
Könnyebb lenne...
ha valami szórakoztatót néznénk.
Egyetértek. Ez halál unalmas.
Talán egy itallal jobb lenne.
Egy itallal minden jobb lesz.
Nem minden.
Jaj, ne legyél már álszent!
Colin.
És ennyi!
Hála istennek!
Hahó!
Aranyom!
Adna tüzet?
Persze, hogyne.
A palotában nem találtam.
Ki az?
Edinburgh hercegének anyja,
Alíz görög és dán hercegnő.
- ...a BBC-nek. - Ó!
Az ég szerelmére!
Valaki állítsa le.
Most, a fenébe is!
Meséljen a zárdáról!
Márta és Mária Apácarend a neve,
Athénban van, a Pefkon utca 10. szám alatt.
És...
Meséljen Görögországról! Bajban van az ország?
Ez hozta ide...
Állj!
Ez egy rémálom.
El kell vinnünk innen,
- ahol senki nem látja. - Mi?
Egy dokumentumfilm-forgatás közepén vagyunk,
ami döntő fontosságú.
Most lemondtak a filmesek a felvételről.
Legközelebb már nem biztos.
A jelenléte a palotában
az egész dolgot veszélyezteti.
- Miért vagy ilyen dühös rá? - Nem vagyok.
De igen, mérges vagy.
Meglátogattad, mióta itt van?
Még nem.
Hadd adjak egy tanácsot!
Ne beszélj velem magas lóról!
Ne avatkozz bele, hagyd abba. Nem tudsz semmit.
Tudom, hogy ő az anyád.
Lényegében igen.
Ez meg mit jelentsen?
Azt, hogy ő szült meg.
Sosem volt anya.
Fülöp.
Rosa az éjszaka közepén rohant hozzám,
és azt mondta: "Még több vödör kell!"
Olyan volt, mint egy éjszakai zenekar.
Nagyon vicces,
de persze mind vizesek voltunk,
- és nagyon fáztunk. - Nahát!
Felség.
Yaya mesél nekem
az élete meghökkentő dolgairól.
Tényleg?
Tudni akartam, mindened megvan-e.
- Kérlek! - Ó, igen.
Több is.
De a zárdájának nincs.
- Drágám, csendet! - Kétszáz font kell a tetőre.
Tényleg?
Igaz.
És háromszáz font új gyógyszerre és ágyakra.
Szóval, támogatóknak írunk, pénzt kérünk.
A palota levélpapírja
szerintünk segíthet.
És ha van itt bármi, amit eladhatnánk.
Mint például?
Egy festmény.
Vagy óra.
Rengeteg óra van itt.
Biztos nem hiányozna egy-kettő.
Ez nem ilyen egyszerű.
Van, amelyik nem is a mi tulajdonunk.
De talán a drága fiad kegyesen adományoz valamit.
Bubbikins.
Igen, Bubbikins!
Addig is kapsz még cigit,
és megígérem, hogy bolhapiac keretében eladjuk minden értékünket, ha hazaértünk.
Kérlek!
Mi?
- Jó reggelt, Bridget! - John!
Várod, hogy lásd ma este?
Alig várom.
- Üdv, Bridget! - Jó reggelt!
Jól van.
Kapcsold be!
A Buckingham-palota, melyet világszerte a királynő otthonaként ismernek.
- Mostanáig bevehetetlen erőd volt... - Itt is van.
...melynek nem ismertük a titkait.
Ez mind megváltozik.
Betekintést nyertünk a színfalak mögé,
a legfontosabb brit család otthonába.
Ahogy elkezdődik a nap...
Jaj, szörnyű a hajam.
Mennyire kövérít a kamera, drágám?
- Nem gondolnánk, de... - Csitt.
- ...sokunkhoz hasonlóan... - Nem hallom.
...a királynő irodában dolgozik, öt részleget vezet,
erősen támaszkodik a személyi titkárára.
Köszönöm.
És ezek az...
ajánlások...
Ezek a férfiak szervezik a királynő programját és feladatait,
és mindenről tudnak, ami a palotában történik.
A nap előrehaladtával
a királyi kötelezettségek is szaporodnak.
Ezúton felsorolom az alábbi...
Először, találkozó az Államtanáccsal.
Talán csodálkoznak, miért nem ül le senki.
Senki sem tudja a választ.
De segít rövidre fogni a dolgokat.
Kíváncsi vagyok, mi unalmasabb.
Végigülni egy ilyen ülést,
vagy a tévében megnézni.
De nem csak a királynőnek vannak kötelességei.
Az anyakirálynő is sokszor szerepel nyilvánosan.
Legalább a legjobb oldalad kapták le.
Sss!
Nézd, anyu! A nagy közelképed.
Készen állok, Mr. DeMille!
Őfelsége egyik kedvenc időtöltése,
hogy felügyeli a 150 holdas ménest Sandringhamben.
De még ekkor sem
lehet feladni a királyi kötelességeket,
sem az estélyek és fogadások végtelen körét.
Alkalom mindig van,
és estélytől függetlenül
az étel és a kiszolgálás minősége mindennél előrébb való.
Ezek az események túlzásnak tűnhetnek,
de nemzeti jelentőséggel bírnak,
ahogy a formalitás is.
A nagyköveteket ugyanúgy kell kezelni,
nem szabad egyiket a másik elé helyezni.
Megtiszteltetés volt, felség.
Nagyon érdekesnek találtam, nagykövet úr.
A világ problémái igen összetettek, ugye?
Azért nem csak vacsorákból áll az életük.
Bár a királynő és Fülöp herceg gyakran van a gyerekeik nélkül,
családi nyaralásra mindig jut idő,
és gondoskodnak arról, hogy ezek rendszeresek legyenek.
Jó éjt, John.
Jó éjt, Tully!
Kedvelt úti céljuk a balmorali kastély,
a királynő rezidenciája
a Skót-felföldön.
"Tegnap este a nemzet egy emberként nézte a dokumentumfilmet,
amely visszahelyezheti a királyi családot jogos helyére,
a nemzet szeretetének központjába.
Sajnos nem ezt kapták.
Nehéz elképzelni, mit gondoltak.
Amikor beleegyeztek a kamerák jelenlétébe,
hogy az összes ceremóniától és rejtélytől lecsupaszítva,
csodáljuk, milyen normálisak,
mennyire hasonlítanak ránk.
Nézzük, ahogy kastélyról kastélyra,
palotáról palotára utaznak jachtokban és repülőkön, amit mi fizetünk,
a saját földjükön sétálva,
a saját folyóikban horgászva,
a saját erdőikben húst sütve,
és megjegyezzük, mennyire fáradhatatlanul igyekeznek,
milyen jól járunk velük,
hátha megemeljük a pénzt, amit tőlünk kapnak."
Hangosabban, John.
Ne légy szégyenlős!
Halljuk! Ugyan már, John!
- Gyerünk! - "Még a legnagyobb monarchista is
elismeri, hogy a monarchia fegyverzetének legerősebb darabja
a titokzatosság,
- amelyből a fenségesség levegője ered." - Úgy, úgy!
"Ebben az egészben az egyetlen lenyűgöző
az önfelhatalmazás túlzott érzése...
és az, hogy úgy képesek begyakorolni egy frázist,
hogy a lélegeztetőgépen lévő betegek is a kapcsoló után nyúlnak."
Szép volt, John. Szép volt.
Bravó!
Csodás nézőszámok.
A dokumentumfilmek közül a legmagasabb,
valaha.
És ma reggel szépen írtak róla az újságok.
Kegyetlenek voltak.
Amiket én olvastam, nem.
Úgy vélem, úgy értek a tévéhez
ahogy bárki az országban.
Annak köszönhetem a karrieremet.
Azért, mert idővel megtanultam, hogyan irányítsam.
Hogy a hasznomra váljék.
Talán a királyi család nem illik hozzá.
A televízió az átlagembereknek jó.
De ez volt a lényeg.
Hogy megmutassuk, hogy a palota
szokványos embereket rejt.
Nem, asszonyom, önök nem szokványosak.
Nem?
Reggel felébredünk,
este lefekszünk.
Dolgozunk, elfáradunk, megfázunk.
Vannak zavarba ejtő nagybácsijaink,
rémes karácsonyok.
Szokványosak vagyunk.
De az emberek nem így gondolják,
és...
ha mondhatom, és itt válik bonyolulttá,
nem akarják, hogy azok legyenek.
Akkor mit akarnak?
Mondja el! Mind ezt akarjuk tudni.
Mit akarnak tőlünk?
Őszintén nem tudjuk, mit akarunk.
Azt akarjuk, hogy mintaszerűek legyenek.
Eszményiek.
Egyetlen ember sem tökéletes.
Csak Isten tökéletes,
ezért örülnék, ha a királyi család kikerülne a látótérből,
az emberek fejéből,
hogy megőrizhessük a józan eszünket.
De nem bújhatunk el.
Mindig jelen kell lennünk.
Szóval, mi a válasz?
A legjobb, amivel előálltunk, a rituálék és rejtélyek...
mert elrejtenek minket, noha szem előtt vagyunk.
A sok hókuszpókusz
a rejtély és a protokoll
nem elválasztanak,
hanem életben tartanak minket.
ODA A MAGASZTOSSÁG A BELSŐ SZENTÉLY MEGSÉRTÉSE MIATT
- Csengettél? - Igen.
Ülj le!
A dokumentumfilm nemcsak nem érte el, amit reméltem,
hanem pont az ellenkezőjét érte el.
Nem arról írnak, milyen jól járnak velünk,
a kritikusok együtt gúnyolják...
a merevségünket,
az ostobaságunkat,
a hiúságunkat,
az extravagáns...
- Figyelmeztettelek. - Ezt ne mondd!
De igen.
Mindig buta ötlet volt. Persze, hogy visszaüt.
Tényleg mindig muszáj
ilyen könyörtelenül beszélned?
Szerinted kitől örököltem?
Szóval mihez kezdesz?
Azt reméltem, talán megbeszéljük, te mit fogsz csinálni.
Felajánlanám...
a Manchester Guardiannek,
hogy írjon rólad egy alapos cikket.
Miért nekik? Miért nem a Daily Telegraphnak vagy a Daily Mailnek,
akik kedvesebbek lennének?
Mert a kritikák fényében
a leghangosabb kritikusaink támogatása
nagyobb port kavarna.
Ha támogatnak.
Te vagy a legzsugoribb, leggyakorlatiasabb,
leghétköznapibb, legszerényebb családtag.
Ha valaki ezt túlélheti, az te vagy.
A sajtószóvivőt kérem.
John, hívott a palota sajtósa.
Bocsánatkérést követelnek,
a kritikámat hazaárulásnak, hitszegésnek...
Nem, hogy felajánljanak egy interjút Anna hercegnővel.
Mi van? A kis köpcös morcossal?
Igen, és a legbizarrabb,
hogy kifejezetten téged kértek fel hozzá.
Tényleg megőrültek.
- Északi középső kapu, uram! - Igenis.
John Armstrong vagyok a Guardiantől
Annához jöttem.
Kihez?
Anna hercegnőhöz, az interjúhoz?
Igen, uram. Erre.
Kérem, várjon itt.
Köszönöm.
- Most, Yaya. - Micsoda?
Futás!
Menj!
Mr. Armstrong, nem kapta meg az üzenetet?
Őfelsége, Anna hercegnő...
nincs jól...
megfázott és rosszul érzi magát.
Nem, nem szóltak.
Nagyon sajnálom. Kikísérem.
Az ki?
Ki?
Az apáca.
Az ott...
Alíz hercegnő.
Ki?
Őfelsége Edinburgh hercegének édesanyja.
Beszélne velem?
Biztosan nem. Ha megbocsát...
- Magam is megkérdezhetem. - Az nem lenne helyes.
- Kérem, Mr. Armstrong... - Üdv.
Üdv, John Armstrong vagyok.
A Guardiannek írok cikket a királyi családról.
Feltehetek pár kérdést?
Mi?
John Armstrong a Guardiantől. Beszélhetünk?
Persze.
Igent mondott.
Szóval, drágám, miben segíthetek?
Nos,
azt hiszem, az emberek
szívesen megismernék a királynő anyósát.
Tényleg?
Ó, igen.
Kezdjük a legelejéről.
De én vén vagyok.
Sokáig itt lennénk.
Én pedig ráérek.
Nos...
a windsori kastélyban születtem.
Viktória királynő is jelen volt.
Komolyan?
Mindenki azt hitte, lassú gyerek vagyok.
Lassú?
Milyen értelemben?
Séta közben?
Nem, édesem.
Idebent.
Értem.
Süketnek születtem.
Sajnálom.
De egyébként teljesen normális?
Azt hittem.
Mások viszont nem,
mert skizofréniát diagnosztizáltak nálam.
És intézetbe küldtek.
Elmegyógyintézetbe?
Igen.
Sigmund Freud kezelt.
Nem volt kedves ember.
Folytassa!
Csak két évet voltam ott.
És sikerült elszökni.
ELEKTROSOKK...
HISZTÉRIA
THE GUARDIAN A KIRÁLYI SZENT
Bubbikins.
"Az anyósviccekben közös elem...
hogy a látogatásuk rémálom.
De ennek az anyósnak a jelenléte csak áldás lehet.
Mert Alíz hercegnő a legritkább teremtmény:
egy királyi családtag,
aki többet szenvedett, mint mi,
keményebben dolgozott, mint mi,
és több jót cselekedett, mint mi.
Veleszületett süketsége miatt folyamatosan félreértették,
kiközösítették és alábecsülték.
Az orvosok szörnyű dolgoknak tették ki,
megröntgenezték a méhét, hogy menopauzát idézzenek elő és csökkentsék libidóját...
és elektrosokknak vetették alá,
hogy kezeljék hisztériáját.
De a keserűség helyett
Alíz hercegnő élete a jótékonysági munkáról,
közszolgálatról
és a társadalmi igazságosságról szólt,
gyakran nagy veszélynek kitéve magát."
És így folytatódik. Ez...
egy szerelmes levél.
Bocsánatot kell kérnem.
Mégis miért?
A hitetlenségemért.
Mindig próbáltalak elrejteni a kamerák elől,
amikor teljesen egyértelmű, hogy főszerepet kellett volna adnom.
Ha bárkinek bocsánatot kell kérnie,
tudjuk, hogy az én vagyok.
Legalább a nővéreid kaptak az anyjukból.
Amikor el kellett hagynunk Görögországot,
nem bírtam elviselni.
Ápolásra szorultam.
Segítség kellett.
De ők nem segítettek.
Megkínoztak.
Mindent megtettek.
Nem.
Barbár kezelést kaptál,
és figyelemre méltó, hogy ezen felülemelkedtél.
Nem egyedül csináltam.
Nem tudtam volna.
Minden lépésnél segítettek.
Bubbikins, a hitetlenséget említetted.
Hogy van a hited?
Szunnyad.
Mi?
Szunnyad.
Az nem jó.
Hadd legyen ez egy anya ajándéka...
gyermekének.
Egy tanács.
Találd meg a hitedet.
Segíteni fog.
Nem.
Nem csak segít.
Ez minden.
Úgy tűnik, kitisztul az ég.
Mit mondasz?
Sétálunk?
Áttesszük az ebédet Lord és Lady Casey-vel 12-ére,
szóval lesz elég időnk a ceremóniára
kilencedikén a királyi légierő Little Rissington repülőterén.
Szép munka. Köszönöm, Michael. Ez minden?
Van még valami, asszonyom.
A királyi családról szóló dokumentumfilmre
nagy érdeklődést mutatnak tengerentúli műsorszolgáltatók.
A Canadian Broadcasting Corporation,
az ausztrál Broadcasting Corporation,
- az USA-beli CBS... - Nem.
- Asszonyom? - Nem hiszem.
Értem.
A BBC három hét múlva tervezi megismételni.
Azt sem hiszem.
Ami azt illeti,
a legjobb lenne, ha soha többé nem adnák le,
sehol, senkinek.
Magára bízhatom?
Igen, asszonyom.
A feliratot fordította: Keil Dóra