EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Rundt i ring red den ranke ridder.
Kobberkande, kaffekande, kobberkande, kaffekande.
-Rundt i ring red den ranke rytter. -Kobberkande, kaffekande.
Kobberkaffekande.
En kæmpekop kaffe i en kæmpekobberkaffekande.
Kobberkande, kaffekande.
"...denne hule krone...
...som omslutter kongens skrøbelige tinding...
...der holder døden hof; der sidder raden..."
Som Earl Marshal har jeg altid holdt fast i et enkelt ledende princip,
som har hjulpet mig utroligt meget indtil nu.
Og det er?
Når det er muligt, så lad være med at ændre noget.
Gør alting på præcis samme måde, som man altid har gjort.
I forhold til Prins Charles' indsættelse som Prins af Wales
ser jeg ingen grund til ikke at gentage til punkt og prikke
indsættelsen af den tidligere Prins af Wales i 1911.
For de af os, som ikke har haft mulighed for...
Eller interesse i det rent ud sagt.
...at sætte os ind i detaljerne i forhold til den tidligere indsættelse...
En opmarchering af 15.000 tropper,
en Devonshire-krydser ud for kysten ved Holyhead,
21 kanonsalutter, et batteri fra det kongelige feltartilleri,
en landgangsstyrke med orlogsgasterne og Royal Marines,
to eskadroner fra Cavalry of the Line, en hærdeling...
Det blev bare ved og ved.
Det, han beskrev, mindede ikke om en indsættelse,
men nærmere en invasion.
Det er min fornemmelse, at vi her har en gylden mulighed for
at være mere forstående, inkluderende, så ceremonien i mindre grad føles...
...som en feudal indførelse
og mere som en stadfæstelse en ægte indfødt søn af Wales.
Men min søn er ikke waliser, så vi må nøjes med gestus.
Men en gestus kan være magtfuld.
Hvad nu, hvis han rejste derover for at studere
og lærte nok walisisk til at kunne holde en tale for landet på deres modersmål?
Prins Charles er lige nu på Cambridge og er langt om længe tilfreds
med sine studier og sit privatliv.
Han synes om skuespil.
Skuespil?
Ja.
På den måde får han lov til at udtrykke sig.
Det er en svær fase i hans liv.
Det forstår jeg, men Storbritannien befinder sig også i en svær fase.
Sikkerhedstjenesten har opsnappet en vis utilfredshed i krogene.
Det er faktisk mere end blot utilfredshed.
En snerren. Separatistoprør, nationalistoprør
i en region, der længe har følt sig forurettet, overset og undervurderet.
Så var det, regeringen tænkte:
Hvorfor ikke trække ham væk fra Cambridge og sende ham til Wales?
I et semester.
Vi tror, det kunne være til en meget stor hjælp.
Regeringen foreslog, og vi er enige i,
at du bør tilbringe et semester på universitetet der for at lære sproget.
-Men... -Ikke noget men.
Men jeg er ret glad for at gå på Cambridge,
og jeg er lige blevet tildelt en fantastisk rolle.
-Ja, men... -Ikke noget men, vel?
Men nogle gange kræver pligten, at man sætter sine egne følelser...
-Og pjank. -...til side.
Godt. Så er det en aftale.
Kom, Foxy. Kom her.
Hvorfor er hun aldrig sådan over for dig?
Nederdrægtig og kold.
Fordi jeg er irrelevant.
Gid hun behandlede mig sådan. Så var jeg vel vigtig.
Tro mig, det vil du ikke ønske dig.
Jo, og så ville jeg give igen af samme skuffe.
Vil du gerne bytte? Vil du gerne være tronarving?
Ikke hvis man skal til Wales.
PRINS AF WALES
Det er dystre tider for Wales.
Aldrig før har landet stået over for større udfordringer.
Og aldrig før har den walisiske befolkning været så magtesløs
i forhold til at foretage de forandringer, vi har brug for.
Det er på tide, at dette land får selvstyre,
og at beslutninger om Wales træffes i Wales
og af walisere, på walisisk!
Tak, skal I have.
Mange tak, kære venner.
-Godmorgen, Bethan. -Godmorgen, Tedi. Pøj, pøj.
-Pøj, pøj? Hvorfor? -Det får De at se.
Tedi.
Du kender rektoren på universitetet, sir Ben Bowen Thomas.
-Mr. Millward. -Godmorgen.
-Og denne herre... -Michael Adeane.
...er ansat ved hoffet.
Tedi.
Vi får en særlig gæst her i Aberystwyth i dette semester, som skal lære walisisk.
Hans Kongelige Højhed, Prins Charles.
Vi vil gerne have, at du skal være hans tutor.
Det mener I ikke.
Hvis I har glemt det, er jeg viceformand i Plaid Cymru.
Jeg er republikansk nationalist.
I kender min holdning til titlen Prins af Wales.
Det er en illegitim prins, der pålægges os
efter en undertrykkende britisk erobring.
Aberystwyth...
...er universitet i Wales.
Vores fakultet for walisisk sprog er landets bedste,
og du er den dygtigste og bedste lærer i det.
Du påstod, det var muligt at lære ganske meget walisisk
på relativt kort tid.
Ja, for walisiske borgere.
Vi hørte, at du har en særlig teknik.
-Hvor skal han ellers tage hen? -Fred Jarman i Cardiff.
-Nej. -Eller Caerwyn Williams i Bangor.
I kan ikke tvinge mig til det.
Det vil være i modstrid med alt det, jeg tror på.
Jeg forstår det ikke.
Walisisk nationalisme er trossætningen, den fælles tro,
som underbygger hele vores ægteskab.
Og nu vælger du at tjene dem,
lige netop dem, vi har kæmpet imod!
Det var også min første reaktion, men tænk over det!
Labour-regeringen har faktisk overtalt dem til, at talen holdes...
...på walisisk.
Er du klar over, hvor mange der vil sidde og se udsendelsen?
Det kan få stor betydning for vores bevægelse.
"Velkommen til Wales."
REVOLUTION JA PRINS NEJ
Tak. Goddag! Tak, fordi I kom.
-Deres Kongelige Højhed. -Goddag.
-Velkommen til Wales, Deres Højhed. -Tak.
Denne vej.
Goddag! Tak, fordi I kom. Tak.
WALES BLIVER ALDRIG JERES
Rejs hjem, Carlo!
-Deres Højhed? Denne vej. -Du er ikke waliser!
Og det bliver du aldrig!
Deres Kongelige Højhed. Mr. Edward Millward.
Hvordan går det?
Charles.
Deres...
Hans Kongelige Højhed.
Hvis det ikke gør noget, ser jeg helst, at alle studerende behandles ens.
Det forventes formentlig også, jeg bøjer hovedet,
men jeg håber, dette rækker.
Sid ned.
Jeg vil lade jer være alene.
Jeg er meget taknemlig.
Jeg håber, at du kan se bort fra dine følelser.
Du er jo walisisk nationalist.
Jeg er underviser.
-Efterlader du din politik udenfor? -Nej.
Mit politiske ståsted er grunden til, at jeg går ind ad døren hver dag.
Mener jeg, og det gør jeg,
at nogen fortjener en universitetsuddannelse,
ville det være hyklerisk af mig ikke at tilbyde det privilegium
til dem i toppen såvel som til dem i bunden.
Men du bryder dig ikke om ... mig.
Jeg har intet imod dig personligt.
Men du modsætter dig min rolle. Hele min families.
Jeg opfatter ikke mig selv som en, der er imod noget. Jeg er for.
For mit land, min kultur
og mit sprog, vigtigst af alt.
Og du mener, at kronen eksisterer i modsætning til det.
Det påtvinger en form for ensretning,
som, hvis ikke overholdt, undertrykker den walisiske identitet
med en gennemgribende britiskhed.
Jamen Wales er Storbritannien.
Storbritannien er Wales. Historisk set har vi altid kæmpet sammen.
-Henry 5. ved Agincourt. -Ja.
Walisere har historisk set givet deres blod
for jeres krones erobringer, men hvorfor, kan man spørge?
For hvad?
Hør, det var ikke min mening at dyste mod dig.
Det er ikke rimeligt. Du er her for at lære walisisk.
Så er vi her.
-Der. -Tak.
Vi lærer via imitation.
Som alt andet i livet. Hvis vi lader, som om vi er noget længe nok,
bliver vi det nok også.
-Godmorgen. -Godmorgen.
-Hvad hedder du? -Hvad hedder du?
Taler du walisisk?
-Hvordan går det? -Hvordan går det?
Goddag.
Jeg savner allerede Cambridge.
Det her sted er ret trist.
Det er Wales. Hvad havde du forventet? Øjeblik.
Vent lige.
Øjeblik, Charles.
Hvordan er de andre studerende? Små, behårede og vrede?
-Hvad? -Er keltere ikke sådan?
Lodne og stiktossede, store øjenbryn, røde i ansigtet,
foroverbøjede på grund af tyngden af nedarvet nag?
De er i hvert fald ikke særlig venlige.
Jeg kom forbi et skilt på vej hertil.
"Velkommen til Wales."
Der burde nærmere have stået: "Skrub hjem."
-Du skal ikke være der så længe. -En evighed. Tre måneder.
-Tiden vil flyve af sted. -Nærmere kravle på hænder og knæ.
Du er den værste til at imitere Æseldyret.
Hvad gør vi med dig?
Vi får mig ud af Wales til at starte med.
-Jeg kommer på besøg. -Vel gør du ej.
Nej, det kommer nok ikke på tale.
Op med humøret. Ingen bryder sig om en surmule.
Selvom han blot er endnu en studerende
i fakultetets øjne,
vil han nok tilgive os denne mere skræddersyede velkomst
til vores universitet.
Vi håber, at dette er begyndelsen på et langt og lykkeligt partnerskab,
og måske med tiden bliver dette en af hans protektioner som konge.
Skål, for Prinsen af Wales.
-For Prinsen af Wales. -Tak.
Hvad synes De om vores faciliteter her?
Vi har noget af et arkiv på vores bibliotek, synes De ikke?
Jeg må tilstå, jeg ikke har været på biblioteket endnu.
Ikke været på biblioteket?
Skulle mr. Millward ikke sørge for, at De fik en bred walisisk uddannelse?
Det får han. Jeg mener, det sørger jeg for.
Alle de studerende opfordres til...
...at læse ekstra på egen hånd.
Hvordan går det med talen?
De vil inden længe kunne kanalisere selveste Llywelyn ap Gruffudd.
Undskyld, hvem?
Llywelyn...
...er han en tidligere elev eller...
Det kommer vi til i denne uge.
Godmorgen, hr. lærer.
Jeg har oversat begyndelsen af din tale, som slottet har sendt til mig.
Og? Hvad synes du?
Jeg skal ikke vurdere indholdet.
Du må sige, hvad du vil, eller hvad du bliver bedt om.
Det sværeste for dig bliver at udtale ordet "atmosfære."
Det er som en verbal forhindringsbane
med alle dine værste lyde, der en efter en er lagt ud som fælder.
Del dem op.
Så...
-Glid ind i et "u." -Jeg prøver.
Godt. Lad os starte med endelsen.
Bagest i svælget.
Bedre.
Det er ligesom frikativer.
-Lyde. -Jeg ved, hvad det er.
Det er opvarmningsøvelser, før vi går på scenen.
Eller på walisisk...
Forstår du?
Tungebrækkere er jeg vild med.
At sidde i sørgmodig stilhed på en anden almindelig anklagebænk.
I et forfærdeligt fængsel med livsvarig lås.
Venter på sensationen fra et stort, skarpt stød
fra en kølig kolossal kødøkse på en bar, blå blok.
En tutor, der truttede i trompeten, ville tillære to teenagere at trutte.
De to sagde til tutoren:
"Er det sværere at trutte eller tillære to at trutte?"
Sikke et stort ståhej i et minut eller syv til syv.
Det er svært at sige, men endnu sværere at synge.
For de starter sørme sangen med en sum-sum summelyd.
Dragen søger, når den summen hører i et minut eller syv til syv!
Jeg forstår, det er ren morskab for dig.
Det fandt jeg ud af i går aftes.
"Hvor er biblioteket?" "Hvem er Llywelyn?"
Har du nogen anelse om, hvor pinligt det var for os andre?
Hvor ydmygende det var, at du ikke vidste det?
Som din tutor...
...må jeg bede dig om en tjeneste.
Vis os respekt.
Vis i det mindste bare en lille smule,
at dette interesserer dig, inden du vender dig om
og aldrig dukker op igen, som den forrige Prins af Wales gjorde og ham før.
WALES' HISTORIE
Hvad læser du?
Indsættelsestalen til Charles.
Premierministeren mener, at den er for tør og rigid.
Da det er hans præsentation af sig selv for omverdenen,
kunne det være en god idé at lade Charles arbejde på talen,
så den afspejler ham.
Tror du, det er klogt?
Talen er udarbejdet af diplomatiske og konstitutionelle eksperter.
Vil du virkelig have, at Charles blander sig i det?
Jeg tilpassede min tale til Commonwealth-landene som 21-årig.
-Det husker du nok. -Ja, det gør jeg.
Du var i Cape Town.
-Efter de skilte os ad. -Ja.
Fire måneder uden ende.
-De håbede, du ville glemme alt om mig. -Usandsynligt.
Men altså...
...det var dig.
Nu er det Charles.
Det er en helt anden sag.
Ja.
Jeg har endelig været på biblioteket.
Nu ved jeg, hvem Llywelyn ap Gruffudd var.
Den første og ægte Prins af Wales.
Han fik titlen af den engelske konge Henrik 3.,
blev myrdet få år senere af Henriks søn, Edvard.
Edvard 1. tog titlen, som var lovet Llywelyn,
og gav den i stedet til sin egen søn ved porten til Caernarfon Castle.
Forræderi af højeste rang.
Men håbet fra gammel tid varer ved.
Der er en profeti om,
at en prins en dag vil vise sig ved Eleanor's Gate på toppen af Caernarfon,
og han vil være en ægte walisisktalende søn af Wales.
Jeg kan aldrig blive en søn af Wales,
men jeg arbejder på at kunne tale walisisk.
Godt.
Jeg vil lade dig fortsætte med, hvad det nu er,
en ung prins, som har fri, foretager sig om aftenen, når han er væk hjemmefra.
Altså jeg har...
Jeg går bare op på mit værelse.
-Jeg spiser der. -Alene?
Har du ikke...
...du ved, fået nogle...
Det gør ikke noget. Jeg er vant til det.
De er ikke så meget sammen. Gudskelov.
Kom ind.
Jeg forstår ikke, hvordan Tedi kan holde ud at være i samme rum med ham.
Vil du lige holde dem her? Tak.
Ja, selvfølgelig.
Gå bare ind.
Mrs. Millward.
Hvorfor gemmer du dig der?
Hvad tænkte du på?
Han har ingen venner. Hvad skulle jeg gøre?
-Du er ikke hans ven, men hans tutor. -Han er kun et barn, Silvia.
Hold da op.
Du kan godt lide ham.
Jeg kan ikke lide ham.
Og hvad hvis jeg kan?
Er alt i orden?
Vi har snart talt til ti. Han er en god lærer.
Det er snart hans sengetid.
Du skal i seng, unge mand.
Jeg vil ikke.
Nej, men du har intet valg.
Mor og jeg kommer op og siger godnat.
Af sted.
Jamen jeg er ved at lære ham walisisk. To, tre, fire.
Det har du gjort godt.
Næste gang kan du lære ham at tælle til hundrede.
-Sig godnat. -Godnat.
Godnat.
Nu har du vel ikke lært ham frække ord?
-Nej. -Det håber jeg sandelig ikke.
Var det sådan, I mødtes? Ved en protestmarch?
Noget i den stil.
I en lille by ved navn Capel Celyn.
-Der er mange steder, jeg ikke har besøgt. -Man kan ikke længere besøge det sted.
Det ligger under vand.
Regeringen oversvømmede det.
Et nyt vandreservoir
for at skaffe drikkevand til Liverpool i England.
Så en af de sidste landsbyer i landet, hvor alle talte walisisk,
hviler nu på bunden af en sø.
Så forstår jeg jeres engagement.
Det er ikke så sært, at så mange...
...vil stoppe mig.
Hævn.
Jeg tror ikke, det er hævn. Sådan burde det ikke være.
Det, folk ønsker, er selvbestemmelsesret.
De vil ikke tales ned til eller domineres
eller regeres af nogle, som er så langt væk, at de ikke kender en.
De ved ikke noget om en, og hvad man mener eller har brug for.
Ja.
Den følelse kender jeg godt.
Hvad tror du, han mente med det?
Det ved jeg ikke.
Så du hans ansigtsudtryk, da vi skulle lægge Andras i seng?
Jeg tror aldrig, han har oplevet en mor og far gøre det.
Putte deres barn. Sammen.
Hvordan så han ud?
Chokeret.
Der kan du bare se. Du har ondt af ham.
Nej, ikke ondt. Nej.
Og hvad så, hvis jeg har ondt af ham?
Pas på, du ikke haster gennem ordet "atmosfære."
De var så venlige at sende mig en invitation til indsættelsen,
men jeg må sige, at der trækker jeg grænsen.
-Jeg har mine overbevisninger. -Naturligvis.
Der er lige en detalje til.
Min tale...
...er skrevet af nogle, der ikke kender mig.
Så det viser ikke, hvem jeg egentlig er, eller hvad jeg mener,
eller hvad jeg har lært her i Wales.
Jeg har en eller to små tilføjelser, der kan få det til at lyde,
som om det faktisk kommer fra mig.
Såsom?
Jeg har skrevet det på engelsk.
Det skal oversættes.
-Værsgo. -Jeg skal se på det.
DEN 1. JULI 1969
Goddag. Dette er BBC.
Vi byder jer velkommen til Wales,
hvor folkemængderne venter i spænding på, at Prins Charles skal indsættes
som Prins af Wales på denne historiske dag.
Ja.
Kom. Du kan ikke lade forsamlingen vente længere.
Godmorgen og bore da fra Caernarfon Castle,
hvor der er gjort klar til Hendes Majestæts ankomst
og selvfølgelig den unge mand, der en dag skal arve tronen.
Et stort fremmøde venter Prinsen,
og stemningen blandt folket er fyldt med forventning, spænding,
og, som nogle vil sige, tydelig anspændthed.
Det skal nok gå.
Charles!
En flot modtagelse fra tilskuerne.
Der høres kun nogle få buhråb,
men derudover viser waliserne en kolossal opbakning.
To minutter, Deres Kongelige Højhed.
Jeg, Charles,
Prins af Wales,
bliver herved som din vasal med liv og lemmer...
...og med jordisk tilbedelse...
...og tro og tillid
vil jeg vise dig...
...i liv og død, mod alt og alle.
Det er med stor stolthed...
...at jeg i dag forpligter mig til dette privilegium
på dette historiske sted
og dette imponerende fæstningsværk, vi er omgivet af.
I sandhed er...
...atmosfæren...
...og følelsen nok til at få en mand til at skælve.
Det var en stor ære...
-Dæmp jer lige! -...at blive budt velkommen i Wales...
...og at få øjnene op og se det hele fra det walisiske perspektiv.
Wales har en historie at være stolt af,
og det er fuldt ud forståeligt, at waliserne ønsker
at fastholde deres arv, deres kultur,
deres identitet, deres sind
og deres personlighed som en nation.
Det er vigtigt, at vi respekterer dette.
Wales har sin egen identitet.
Sin egen personlighed. Sin egen vilje.
Sin egen stemme...
Goddag.
Før jeg tager af sted, vil jeg bare sige tak.
-For alt. -Det var så lidt.
-Andras. Se, hvem der er her. -Jeg vil også give dig det her.
Tak.
Hvordan går det, Andras?
-Meget godt. Tak, Charles. -Godt.
Hvad så nu? Skal du direkte tilbage til England?
Nej. Jeg skal på en firedages rundtur i Wales
for at besøge hver by, give hånd til alle...
...og lytte.
Det glæder mig.
Du klarede det godt.
Jeg havde en god lærer.
Bliv her.
Charles?
Jeg er blot nysgerrig.
Hvad sagde din familie til ændringerne i din tale?
Det er det skønne ved, at den var på walisisk.
De forstod ikke et ord af det, jeg sagde.
Farvel.
-Farvel, Andras. -Farvel.
TUNGEBRÆKKERE
-Det er vel på sin plads at sige tillykke. -Tak, Stephen.
Jeg så det i tv. De var meget elegant.
-Storslået, ikke? -Jo.
Kunne De tænke Dem lidt aftensmad?
Jeg...
-Hvor er Dronningen? -Hun er på vej i seng.
Stephen. Vil du spørge, om jeg må tale med hende?
Javel.
Hendes Majestæt håbede, at det kunne vente til i morgen.
Men hvis ikke, tager hun imod i soveværelset.
Kom ind.
Var det alt?
Var det velkomstkomiteen?
Hvad mere er der at sige?
Hvad med "tak" eller "godt klaret"?
Skulle alle takke hinanden, hver gang nogen i familien gjorde noget,
kom vi ingen vegne.
Jeg har lige været på en meget udfordrende rejse efter indsættelsen til Wales.
Det gik bedre end forventet. Tak.
Du blev sendt til Wales for at vise respekt
og udjævne en splittelse, ikke skabe en i din egen familie.
Jeg har intet sådant gjort.
Jeg har læst oversættelsen af det, du faktisk sagde, og dine følgeslutninger.
Ligheden mellem Wales' lidelser og dine var tydelig.
-Var den? -Umiskendeligt.
Kun for dig.
For hele Wales, åbenbart.
"Hvis denne union skal bestå,
må vi lære at respektere hinandens forskelligheder.
Ingen bryder sig om at blive ignoreret og ikke set, hørt eller lyttet til."
Jamen tager jeg fejl?
Er der ikke lighed mellem min vanskelige situation og walisernes?
Lytter I til mig i familien?
Bliver jeg set, som den jeg er? Nej.
-Har jeg en stemme? -Lidt for meget efter min mening.
Ikke at have en stemme er noget, vi alle må leve med.
Vi har alle måttet ofre os og undertrykt, hvem vi er.
En del af vores naturlige jeg vil altid være os frataget.
Det er et valg.
Det er ikke et valg, men en pligt.
Jeg var på din alder, da din oldemor, dronning Mary,
fortalte mig, at det allersværeste er intet at sige og intet at gøre.
Det kræver al vores energi.
At være upartisk er ikke naturligt, ikke menneskeligt.
Folk vil altid have os til at smile eller være enige
eller misbillige eller tale,
og så snart vi gør det, har vi valgt side, valgt standpunkt
og det er det eneste, vi som kongelige ikke er berettigede til.
Derfor må vi skjule vores følelser og holde dem for os selv.
For jo mindre vi gør, siger, giver samtykke til eller...
Eller tænker...
...eller trækker vejret...
...eller føler eller eksisterer.
...des bedre.
Det er måske ikke lige så nemt for mig som for dig.
-Hvorfor ikke? -Fordi jeg har et bankende hjerte.
En personlighed.
Min egen forstand og vilje.
Jeg er ikke bare et symbol.
Jeg kan være leder ved ikke kun at bære uniform eller kappe et bånd,
men ved at vise folk, hvem jeg er.
Mor, jeg har en stemme.
Nu skal du høre en hemmelighed.
Ingen ønsker at høre den.
Taler du om landet...
...eller min egen familie?
Ingen.
For under denne hule krone,
som omslutter kongens skrøbelige tinding,
der holder døden hof:
der sidder raden,
spotter hans højhed, griner ad hans pragt,
indrømmer ham et flygtigt pust af liv,
en fjællebod, hvor han kan spille konge.
Indgyde frygt og dræbe med sit blik,
oppuster ham med tom og hul indbildning,
som om det kød, der hegner om hans liv, var skudfast malm,
og når han så får lyst, så kommer han til sidst
og gennemborer ... hans borgmur med en nål.
Farvel hr. konge!
Sæt hatten på.
Spot ikke kød og blod med sådan ydmyg hilsen.
Bort med former, med gammel skik
og brug og hofmandsvæsen!
For hele tiden tog I fejl af mig.
Jeg spiser brød som I,
har savn, har sorg,
har trang til venner,
når jeg er så lille,
hvor kan I sige til mig,
jeg er konge?
Jeg har en ven Der bor på Buckingham Palace
Og Carlo Windsor er hans navn
Sidste gang, jeg bankede på hans dør
Blev døren åbnet af hans mor, og hun sagde
Åh, Carlo, Carlo, Carlo spiller polo i dag
I dag
Carlo, Carlo Carlo spiller polo med farmand
Farmand
Syng nu med, ældre som unge
Lad os sjunge
Endelig har vi fået en "Prins" I sangens land
Åh, Carlo, Carlo, Carlo spiller polo i dag
I dag
Carlo, Carlo Carlo spiller polo med farmand, farmand
Syng nu med, ældre som unge
Lad os sjunge
Endelig har vi fået en "Prins" I sangens land
Tekster af: Lene Bundgaard