ORIGINALNA NETFLIX SERIJA
Petar Petru pleo petlju pokraj puta po sto puta.
Riba ribi grize rep,
riba ribi grize rep.
Petar Petru pleo petlju...
-riba ribi grize rep. -Igla igra igru igle.
Igla igra igru igle.
Petar Petru pleo petlju.
Bezvrijedna kruna
što okružuje smrtnu kraljevu glavu...
smrt vreba i kralja izruguje.
U ulozi grofa maršala uvijek me vodilo jedno načelo,
koje mi je dosad veoma dobro služilo.
A to je?
Kad god je moguće, nemoj mijenjati ništa.
Radi onako kako se radilo prije.
Kad je riječ o ustoličenju princa Charlesa princem od Walesa,
ne vidim nijedan razlog zašto ne bismo potpuno ponovili
ceremoniju ustoličenja prethodnog princa od Walesa 1911.
I oni od nas koji nisu imali prilike...
Ili interesa, iskreno.
...da bi se upoznali s detaljima ranijih imenovanja...
Raspoređivanje 15 000 vojnika,
vojni brod klase Devonshire ispred Holyheada,
dvadeset jedan počasni plotun, topnička baterija Britanske vojske,
mornarička postrojba Ratne mornarice i Marinaca,
dva konjanička eskadrona, odred...
Nabrajanje je potrajalo,
a ono što je opisao manje je zvučalo kao ustoličenje,
a više kao invazija!
I osjećaj je da je ovo zlatna prilika da budemo
osjetljiviji, više uključivi,
da svečanost manje ostavi...
dojam feudalnog nametanja,
a više potvrde pravoga velškoga sina.
Ali moj sin nije Velšanin, pa nam preostaju samo geste.
No geste mogu biti moćne.
Kako bi bilo kad bi otišao tamo, studirao ondje,
naučio dovoljno velškoga
da se Velšanima obrati na njihovom jeziku?
Princ Charles trenutno je na Cambridgeu gdje je sretan,
napokon, sa studijem i osobnim životom.
Voli glumu.
Glumu?
Da.
Kroz to se izražava.
-Ovo je delikatna faza u njegovu razvoju. -Razumijem to.
No i Ujedinjena Kraljevina je u delikatnoj fazi.
Tajna služba ima informacije o žamoru, milosti.
Više nego žamoru.
Glasnom gunđanju.
Separatističkim, nacionalističkim stremljenjima
u regiji u kojoj dugo osjećaju nepravdu,
osjećaju se zanemarenima, podcijenjenima.
Vlada se zapitala
zašto ga ne povući s Cambridgea i poslati ga u Wales?
Na semestar.
Smatramo da bi to silno pomoglo.
Vlada predlaže, a mi se slažemo,
da bi ondje trebao studirati jedan semestar, naučiti jezik.
-Ali... -Nema ali.
Ali zaista sam sretan na Cambridgeu,
da ne spominjemo da sam upravo dobio krasnu ulogu.
-Znam, ali... -Nema ali.
Ali dužnost katkad iziskuje da osobne osjećaje ostavimo...
-I neozbiljnost. -...po strani.
Dobro. To je riješeno.
Dođi, Foxy.
Zašto prema tebi nikad nije takva?
Zla i hladna.
Zato što sam ja nevažna.
Voljela bih da jest. To bi značilo da nešto vrijedim.
Vjeruj mi, ne bi ti se to svidjelo.
Bi.
Oduprla bih se tiraniji.
Hoćeš li da se mijenjamo, biti prijestolonasljednica?
Ne ako moram u Wales.
Mračna su ovo vremena za Wales.
Nikad prije zemlja nije bila suočena s težim izazovima
i nikad prije Velšani nisu bili ovako nemoćni
mijenjati ono što želimo i trebamo.
Vrijeme je da ova zemlja upravlja sama sobom.
Da se odluke o Walesu donose u Walesu,
i da ih donose Velšani, na velškome!
Hvala najljepša.
-Dobro jutro, Bethan. -Jutro, Tedi. Sretno.
-Zašto sretno? -Vidjet ćeš.
Tedi.
Poznaješ rektora našeg sveučilišta, Sir Bena Bowena Thomasa.
-G. Millward. -Dobro jutro.
-A ovaj gospodin... -Michael Adeane...
...radi za kraljevsku obitelj.
Tedi,
poseban gost odlazi nam u Aberystwyth ovaj semestar naučiti velški.
Njegovo Visočanstvo princ Charles.
Željeli bismo da mu ti budeš učitelj.
Šališ se.
Ako si zaboravio,
potpredsjednik sam Plaid Cymrua.
Republikanski sam nacionalist.
Znaš što mislim o instituciji princa od Walesa,
da je to titula princa koja nam je nametnuta
imperijalističkim osvajanjem i potlačivanjem.
Aberystwyth...
je Sveučilište u Walesu.
Naš Odsjek za velški jezik najbolji je u zemlji,
a ti si naš najbolji nastavnik na Odsjeku.
Ustvrdio si
da je moguće velški prilično dobro naučiti
za relativno malo vremena.
To se odnosilo na Velšane.
Rekli su nam da imate određenu tehniku.
-Kamo drugamo ići? -Fredu Jarmanu u Cardiff.
-Ne. -Može ići Caerwynu Williamsu u Bangor.
Ne možete me prisiliti na to.
To bi bilo protivno svakom mom uvjerenju.
Razumijem.
Velški nacionalizam je poput vjere, zajedničkog uvjerenja
koje je temelj našeg braka.
A ti si sada odlučio služiti onome,
upravo onome, protiv čega se borimo!
To je bila i moja prva reakcija, ali razmisli.
Laburistička vlada uspjela ih je uvjeriti u to da govor održi
na velškom.
Znaš li koliko će ljudi gledati prijenos?
Bio bi to golem korak za naš pokret.
„Dobro došli u Wales.“
DA REVOLUCIJI, NE PRINCU
Hvala. Zdravo! Hvala što ste došli!
-Vaše Visočanstvo. -Dobar dan. Drago mi je.
-Dobro došli u Wales. -Hvala.
Dođite.
Zdravo! Hvala što ste došli.
Idi kući!
-Ovuda, Visočanstvo. -Nisi Velšanin!
I nikad nećeš biti!
Visočanstvo.
G. Edward Millward.
Kako ste?
Charlese.
Vaše...
Visočanstvo.
Ako je to u redu,
htio bih imati isti odnos kakav imam sa svim studentima.
Vjerujem i da bih se trebao nakloniti.
Nadam se da je ovo dovoljno.
Sjednite.
Ostavit ću vas onda.
Iznimno sam vam zahvalan na ovome.
Nadam se da ćete osjećaje ostaviti po strani, znam da ste velški nacionalist.
Ja sam nastavnik.
-Ostavljate li politiku na vratima? -Ne.
Politika je razlog zbog kojega ulazim kroz vrata svaki dan,
a ako vjerujem, a vjerujem,
da svatko zaslužuje studirati,
bilo bi licemjerno od mene taj privilegij ne ponuditi
onima na samome vrhu, kao i onima na dnu.
Ali ne odobravate mene.
Nemam ništa protiv vas osobno.
Ali voljeli biste da moja uloga ne postoji.
Ne mislim da sam osoba koja se protivi, ja sam za stvari.
Za svoju zemlju, kulturu,
i ponajviše za jezik.
I mislite da je Kruna suprotstavljena svemu tome?
Mislim da nameće uniformnost
koja po definiciji potiskuje velški identitet
sa sveprisutnim britanskim.
Ali Wales je Britanija.
Britanija je Wales. Uvijek smo se borili skupa.
-Henrik V. kod Agincourta. -Da.
Velšani odavno krvare zbog Kruninih osvajanja, a zašto,
mogli smo se zapitati?
Zbog čega?
Gledajte, nisam se kanio nadmetati s vama.
Nije pošteno.
Došli ste naučiti velški.
Evo nas.
-Ondje. -Hvala.
Učimo kroz imitaciju.
Kao i kod svega u životu, ako se dovoljno dugo pretvaramo da smo nešto,
možda to postanemo.
-Dobro jutro. -Dobro jutro.
Kako se zovete?
Govorite li velški?
Kako ste?
Kako ste vi?
Zdravo.
Cambridge mi već nedostaje.
A ovo mjesto je malo turobno.
To je Wales, što si očekivao? Pričekaj.
Trenutak.
Čekaj, Charlese.
Kakvi su drugi studenti? Niski, dlakavi i gnjevni?
-Molim? -Nisu li Kelti takvi?
Dlakavi i bijesni,
guste obrve, crvena lica,
pognuti pod teretom kivnih predaka?
Nisu baš prijateljski nastrojeni.
Prošao sam kraj znaka na putu ovamo. „Dobro došli u Wales.“
Isto kao da je pisalo „Nosi se kući.“
Nije zadugo.
Cijelu vječnost. Tri mjeseca!
To će proletjeti.
Više će puzati, na rukama i koljenima.
Zbilja si turoban poput Njara.
Što ćemo s tobom?
Izbaviti me iz Walesa, bilo bi dobro.
-Doći ću ti u posjet. -Ne, nećeš.
Vjerojatno imaš pravo, neću.
Glavu gore. Nitko ne voli one kojima je sve crno.
I premda je običan student
u očima nastavnika,
siguran sam da će nam oprostiti ovaj posebno priređeni doček
na naše sveučilište.
I nadamo se
da je ovo početak dugoga i sretnoga partnerstva,
a možda, jednoga dana, i njegova pokroviteljstva kao kralja.
Za princa od Walesa.
-Za princa od Walesa. -Hvala.
Što kažete na naše resurse ovdje, Visočanstvo?
U knjižnici imamo impresivan arhiv, zar ne?
Priznajem da do knjižnice još nisam stigao.
Niste bili u knjižnici?
Mislio sam da vam g. Millward
daje pravu velšku izobrazbu.
I daje.
Mislim, dajem.
Svim se studentima preporučuje
da dodatno čitaju ako to žele.
Kako napreduje govor?
Bit ćete poput samog Llywelyna ap Gruffudda
ubrzo, bez sumnje!
Pardon, poput koga?
Llywelyna...
Je li on bivši student ili...?
To obrađujemo ovaj tjedan.
Preveo sam početak vašega govora koji mi je poslala Palača.
I, što kažete?
Nisam tu da sudim
o sadržaju. Reći ćete što želite ili što vam odrede.
Najteže će vam biti izgovoriti riječ „atmosfera“.
To je poput verbalnog napada
kad su svi najgori glasovi poredani jedan za drugim poput zamki.
Treba ih razbiti.
Dakle...
-Prijelazni glas do „u“. -Pokušavam.
Dobro.
Počnimo na kraju.
U dnu grla.
Bolje.
Shvaćam, to je poput spiranta.
-...glasova. -Znam što je to.
Tako se zagrijavamo prije nastupa.
Ili na velškom...
Shvaćate?
Najviše volim brzalice.
Brsti bršljan brdska koza, jarac jare jarkom voza.
Crna krvca iz srca vrca.
Crni jarac crnom trnu crn vrh grize.
Crn jarac, crn trn; crni jarac brsti trn.
Cvrči, cvrči cvrčak, trči, trči trčak
trčak trkom trči, crni cvrčak cvrči.
Četiri čavčića na čunčiću čučeći cijuču.
Na kantaru katran, kantar mjeri katran.
Kneže, viteže, kad te vidješe, razveseliše li ti se?
Na vrh brda vrba mrda, vrba mrda na vrh brda!
Znam da je ovo vama samo zabava.
To je sinoć postalo jasno.
„Gdje je knjižnica?“ „Tko je Llywelyn?“
Imate li pojma
koliko je to za nas bilo neugodno?
Kako ponižavajuće?
To što niste znali?
Kao vaš nastavnik,
zamolit ću vas jednu stvar.
Dajte nam dužno poštovanje
i bar nam ostavite minimalan dojam da vam je stalo do ovoga...
prije no što odete
i ne pojavite se, poput prošlog princa od Walesa i prethodnika mu.
POVIJEST WALESA
Što čitaš?
Govor za Charlesovo ustoličenje.
Premijer misli da je možda suviše suh, rigidan,
a budući da je to njegovo predstavljanje svijetu,
da bilo dobro da Charles radi na govoru,
da više bude odraz njega.
Misliš li da je to mudro?
Taj su govor sastavili diplomatski i ustavni stručnjaci.
Želiš li zaista da Charles prčka po tome?
Ja sam prilagodila svoj prvi govor Commonwealthu, s 21 g.
Sjećaš se.
Sjećam.
Bila si u Capetownu.
-Nakon što su nas razdvojili. -Da.
Četiri beskrajna mjeseca.
-Htjeli su da me prestaneš voljeti. -Nije bilo šanse.
Bilo kako bilo,
to si bila ti.
Ovo je Charles.
Potpuno druga priča.
Da.
Napokon sam otišao u knjižnicu.
Sada znam tko je bio Llywelyn ap Gruffudd.
Prvi i pravi princ od Walesa.
Titulu mu je dodijelio engleski kralj Henrik III.,
a ubio ga je Henrikov sin Eduard.
Eduard I. uzeo je titulu koja je obećana Llywelynu,
a on ju je dodijelio svome sinu na vratima dvorca Caernarfon.
Velika izdaja.
No stara nada i dalje je tu.
Proročanstvo...
da će se jednog dana u Caernarfonu na Eleanorinim vratima pojaviti princ,
koji će biti pravi velški sin što govori velški.
Nikad ne mogu biti velški sin,
no radim na svom velškom.
Dobro.
Pustit ću vas da radite što god
čini mlad princ, slobodan poput ptice, uvečer kad nije kod kuće.
Da, imam...
Vjerojatno ću se vratiti u sobu.
-Jest ću ondje. -Što, sami?
Zar niste...
znate, upoznali...
U redu je, zaista.
Navikao sam na to.
Ne provode mnogo vremena skupa.
Uđite.
Ne znam kako Tedi može izdržati biti s njim u istoj prostoriji.
Pridržite ovo.
Prođite.
Gđo Millward.
Gdje ti je bila pamet?
Nema prijatelja. Što sam trebao...
-Nisi mu prijatelj, nastavnik si mu. -On je samo dijete, Silvia.
O, Bože.
Drag ti je.
Nije mi drag.
Pa što ako i je?
Je li sve u redu ovdje?
Stigli smo do 10.
Sjajan je učitelj.
Vrijeme je da ode u krevet.
Vrijeme je za krevet, maleni.
Ne želim ići.
Ali nemaš izbora.
Mama i ja doći ćemo ti poželjeti laku noć.
Hajde.
Učio sam ga velški.
Dva, tri, četiri.
Obavio si sjajan posao.
Sljedeći put možeš ga naučiti brojati do stotinu.
Laku noć.
Tako ste se upoznali?
Na prosvjedima?
Tako nekako.
U gradiću po imenu Capel Celyn.
Toliko mjesta moram posjetiti.
Više ga ne možete posjetiti.
Pod vodom je.
Vlada ga je potopila.
Novi rezervoar
pitke vode za Liverpool,
u Engleskoj.
Jedno od posljednjih sela u kojim su svi govorili velški
sad je na dnu jezera.
Ne čudi vaš odlučan stav.
I nije ni čudo što toliki žele...
spriječiti me.
Osvetiti se.
Nije to osveta.
Bar ne bi trebala biti.
Ono što ljudi uistinu žele je samoodređenje.
Ne žele da im se obraća svisoka, biti podređeni.
Da njima upravljaju oni toliko udaljeni
da ih ni ne poznaju.
Ne znaju tko si i što misliš ili što trebaš.
Da.
Znam kako je to.
Što je mislio pod time?
Ne znam.
Kad smo Andrasa vodili u krevet, jesi li mu vidio izraz lica?
Mislim da njegovi roditelji to nikad nisu činili.
Zajedno dijete odveli na spavanje.
Kako je izgledao?
Slomljeno.
Vidiš?
Sažalila si se nad njim.
Nisam se sažalila.
Što i ako jesam malo?
Nemojte žuriti kroz „atmosferu“.
Pozvali su me na ustoličenje.
Znate, kod nekih stvari podvlačim crtu.
-I dalje imam svoja uvjerenja. -Dakako.
Tu je još nešto.
Moj govor...
napisali su ga ljudi koji me ne poznaju
pa, dakako, ne odražava ono tko sam i što mislim,
ili ono što sam naučio ovdje u Walesu.
Postoji nekoliko manjih dodataka koje bih htio uključiti,
nešto što je moje.
Primjerice?
Napisao sam ih na engleskome.
Trebalo bi ih prevesti.
Izvolite.
Pogledat ću.
1. SRPNJA 1969.
Dobar dan. Ovdje BBC.
Pozdravljamo vas ovdje u kraljevskoj kneževini Walesu
u kojemu se željno iščekuje ustoličenje princa Charlesa
kao princa od Walesa
na ovaj povijesni dan.
Da.
Pođi. Ne možeš publiku ostaviti da te čeka.
Dobro jutro, bore da iz dvorca Caernarfon
gdje se obavljaju pripreme za dolazak Njezina Veličanstva
i, dakako, mladića koji će je naslijediti jednoga dana.
Mnoštvo se okupilo za princa,
a među ljudima vladaju osjećaji iščekivanja, uzbuđenja,
a, neki bi mogli reći,
vidljive napetosti.
Bit ćeš dobro.
Charlese!
Pozitivne reakcije okupljenih.
Čuli su se samo neki zvižduci,
no inače Velšani uvelike pružaju potporu.
Dvije minute, Veličanstvo.
Ja, Charles,
princ od Walesa,
postajem vaš vjerni sljedbenik i sluga
zemaljskog štovanja...
i vjere
i istine,
prisežem vam...
da ću vas braniti i štititi od svih.
S velikim ponosom...
prihvaćam danas mi ukazanu čast,
na ovome povijesnome mjestu,
u ovoj spektakularnoj tvrđavi koju vidite oko nas.
Uistinu...
atmosfera
i osjećaj je dovoljan da čovjeka prođu trnci.
Bila mi je velika čast boraviti u Walesu
i stvari sagledati s velške perspektive.
Wales ima ponosnu povijest
i posve je razumljivo da Velšani
žele očuvati svoje naslijeđe i kulturu,
identitet i karakter,
posebnost kao narod.
Važno je to poštovati.
Wales ima vlastiti identitet.
Svoj karakter, svoju volju.
Svoj vlastiti glas.
Zdravo.
Prije no što odem, želim vam zahvaliti.
-Na svemu. -Bilo mi je zadovoljstvo.
Andras, vidi tko je došao.
I dati vam ovo.
Hvala.
Kako si, Andras?
Izvrsno. Hvala, Charlese.
Sjajno.
Što sada?
Natrag u Englesku?
Ne, četverodnevna turneja po Walesu,
da obiđem svaki grad, rukujem se sa svima.
I da slušam.
Bravo.
Uspjeli ste.
Imao sam dobrog učitelja.
Ostani ovdje.
Charlese.
Znatiželjan sam.
Kako je vaša obitelj prihvatila promjene koje ste unijeli u govor?
U tome je ljepota govora na velškome.
Nisu razumjeli ni riječ onoga što sam rekao.
BRZALICE
-Moram vam čestitati. -Hvala, Stephene.
Ne televiziji ste izgledali sjajno.
-Raskošno, zar ne? -Da.
Biste li što večerali?
Ja...
-Gdje je kraljica? -Povukla se u svoje odaje.
Stephene, biste li je pitali može li me primiti?
U redu.
Veličanstvo se nada da to može pričekati sutra.
No ako ne može, možete do njezine spavaće sobe.
Uđi.
To je to?
Je li to odbor za doček?
Što se još ima reći?
Npr., „hvala,“ ili „bravo“?
Da moramo zahvaljivati jedni drugima kad učinimo nešto,
nikamo ne bismo dospjeli.
Bio sam na izazovnoj turneji po Walesu nakon ustoličenja
koja je prošla bolje od očekivanog.
Hvala.
Poslan si u Wales da pokažeš poštovanje
i zacijeliš podjele, ne da ih naneseš obitelji.
Nisam to učinio.
Pročitala sam prijevod tvoga govora
i tvoje zaključke.
Sličnost između patnje Walesa i tvoje bila je jasna.
-Je li? -Posve jasna.
Samo tebi.
Očito cijelome Walesu.
„Da bi ova zajednica opstala,
moramo naučiti poštovati međusobne razlike.
Nitko ne voli ignoriranje, da ga se ne vidi ili ne čuje.“
Griješim li?
Nema li sličnosti
između mojih nedaća i velških?
Sluša li me tko u obitelji?
Doživljava li me se onakvim kakav jesam? Ne.
Imam li glas?
I previše glasa za moj ukus.
Ne imati glas je nešto s čime svi moramo živjeti.
Svi smo podnijeli žrtve
i potisnuli sebe.
Jedan dio nas uvijek je izgubljen.
To je izbor.
Nije izbor.
To je dužnost.
Bila sam tvojih godina kad mi je tvoja prabaka, kraljica Marija,
rekla da je ne činiti i ne govoriti ništa najteže.
Iziskuje svaku trunku naše energije.
Biti nepristran nije prirodno, nije humano.
Ljudi će od nas uvijek htjeti da se smiješimo,
mrštimo ili govorimo.
Čim to učinimo,
zauzet ćemo stav,
gledište,
a to je jedna stvar na koju kao kraljevska obitelj nemamo pravo,
zato moramo skrivati te osjećaje i držati ih za sebe.
Jer što manje činimo,
što manje govorimo, prihvatimo ili...
Ili mislimo...
ili dišemo.
ili osjećamo ili postojimo.
Tim bolje.
No meni to možda ne pada lako kao što pada tebi.
-Zašto? -Zato što imam srce koje kuca.
Karakter.
Mišljenje i vlastiti stav.
Nisam samo simbol.
Mogu voditi ne samo nošenjem uniforme i rezanjem vrpci,
nego pokazivanjem ljudima tko sam!
Mama, imam svoj glas.
Otkrit ću ti tajnu.
Nitko ga ne želi čuti.
Govoriš li o zemlji...
ili o mojoj obitelji?
Nitko.
Jer bezvrijednoj kraljevoj kruni
što okružuje smrtnu mu glavu
smrt vreba
i kralja izruguje,
smije se njemu i svečanostima njegovim.
dopušta mu da iživi se malo,
da igra se monarha.
Tako strašna i pogleda mrka,
ispunjava ga s uobraženosti i taštinom,
kao da je ovo tijelo koje imamo mjed neprobojna,
i tako spreman dolazi napokon
i ubodom malenim...
probije zid njegova dvora,
i zbogom kralju!
Pokrijte glave
i ne ismijavajte krv i meso
uzvišenim obožavanjem:
odbacite poštovanje,
tradiciju,
običaje i svečanu dužnost,
jer pogrešno ste me shvaćali svo ovo vrijeme:
Kruh me hrani kao i vas,
osjećam želju,
tugujem tugu,
prijatelje trebam:
tako podložnome,
kako mi možete reći
da kralj sam?
Imam malog prijatelja u Buckinghamskoj palači
Carlo Windsor mu je ime
Prošli put kad pokucao sam mu na vrata
Otvorila ih je njegova majka i rekla mi
O, Carlo, Carlo Carlo danas igra polo
Carlo, Carlo Carlo igra polo danas s tatom
Pridružite se u pjesmi Ljudi svi, stari i mladi
Napokon imamo „princa“ u zemlji pjesme
O, Carlo, Carlo Carlo danas igra polo
Carlo, Carlo Carlo danas igra polo
Pridružite se u pjesmi Ljudi svi, stari i mladi
Napokon imamo „princa“ u zemlji pjesme
Prijevod titlova: Kristijan Nikolić