EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Runt de rivande rösen rusade de raggiga rackarna.
Kopparkanna, kaffekanna.
Runt de rivanda rösen rusade de raggiga rackarna.
En präktig kopp kaffe i en präktig kopparkaffekanna.
Kopparkanna, kaffekanna.
...inuti den krona...
...som omger kungens dödeliga tinning,
där håller döden hov, den gycklarn där.
I egenskap av Earl Marshal
har jag alltid följt en princip.
Det har fungerat utmärkt hittills.
Och den är?
I möjligaste mån, ändra ingenting.
Gör likadant som man har gjort förut.
När det gäller prins Charles installation som prins av Wales
ser jag ingen anledning att inte exakt efterlikna
installationen av den förre prinsen av Wales 1911.
Och för oss som inte har haft möjlighet...
Eller intresset.
...att bekanta oss med detaljerna kring den förra installationen...
Utplacering av 15 000 soldater,
en pansarkryssare av Devonshire-klass utanför Holyhead,
salut med 21 kanoner, ett artilleribatteri,
en landstigningsstyrka från marinkåren,
två kavalleriskvadroner, ett detachement...
Det bara fortsatte.
Det han beskrev var inte en installation,
snarare en invasion!
Man anser att det här är ett gyllene tillfälle
att vara mer lyhörd och inkluderande.
Ceremonin ska uppfattas
mindre som en feodal börda
och mer som befästande av en sann walesare.
Min son är inte walesare, så vi förlitar oss på gester.
Men gester kan vara talande.
Tänk om han åkte dit och studerade.
Lärde sig tillräckligt med walesiska för att hålla tal på deras modersmål.
Prins Charles är i Cambridge och trivs äntligen
med studierna och sitt privatliv.
Han spelar teater.
Teater?
Ja.
Han får möjlighet att uttrycka sig.
-Det är ett känsligt skede i utvecklingen. -Jag förstår.
Det är även ett känsligt skede för unionen.
Säkerhetstjänsten har uppfattat rykten.
Det är mer än rykten.
Morrningar.
Separatistiska, nationalistiska strömningar
i en region som känner sig förfördelad,
förbisedd, underskattad.
Regeringen tänkte
att vi kan ta honom från Cambridge och skicka honom till Wales.
I en termin.
Det vore till stor hjälp.
Regeringen föreslog och vi höll med om
att du borde tillbringa en termin där
för att lära dig språket.
-Men... -Inga men.
Men jag trivs i Cambridge
och jag har precis fått en underbar roll.
-Jag vet, men... -Inga men.
Men ibland kräver plikten att personliga känslor...
-Och lättsinne... -...får ta ett steg tillbaka.
Bra. Då är det avgjort.
Kom. Foxy, hit.
Varför är hon aldrig så mot dig?
Så där nedrig och kall.
För att jag är oviktig.
Jag önskar att hon var det, då hade jag ett värde.
Tro mig, du skulle inte gilla det.
Jo.
Jag skulle ge igen.
Vill du byta? Vill du vara tronarvinge?
Jag vill inte till Wales.
Det här är en besvärlig tid för Wales.
Aldrig tidigare har landet stått inför svårare utmaningar.
Och aldrig tidigare har det walesiska folket varit så maktlöst
att införa förändringarna som vi vill ha och behöver.
Det är dags att landet får självstyre.
Dags att beslut om Wales fattas i Wales
av walesarna på walesiska!
Tack så mycket.
Tack, mina vänner.
-God morgon, Bethan. -Morrn, Tedi. Lycka till.
-Lycka till? Med vadå? -Det får du se.
Tedi.
Du känner ju universitetskanslern Sir Ben Bowen Thomas.
-Mr Millward. -God morgon.
-Och den här herren... -Michael Adeane.
...kommer från hovet.
Tedi.
Vi får en speciell besökare under terminen som ska lära sig walesiska.
Hans Höghet prins Charles.
Vi vill att du blir hans lärare.
Ni skämtar.
Jag är ju viceordförande i Plaid Cymru.
Jag är nationalist.
Ni vet vad jag tycker om prinsen av Wales.
Det är ett ämbete som har tvingats på oss
av en förtryckande erövrare.
Aberystwyth...
...är Wales universitet.
Vår institution för walesiska är den bästa
och du är den duktigaste läraren.
Du har påstått att man kan lära sig mycket walesiska
på relativt kort tid.
Det var för walesiska medborgare.
Ni sägs ha en speciell teknik.
-Vad är alternativet? -Fred Jarman i Cardiff.
-Nej. -Eller Caerwyn Williams i Bangor.
Ni kan inte tvinga mig.
Det går emot allting jag tror på.
Jag förstår inte.
Walesisk nationalism är den delade tro
som hela vårt äktenskap är byggt på.
Nu väljer du att tjäna det,
just det som vi kämpar mot!
Det var min första reaktion, men tänk efter.
Labourregeringen har lyckats övertyga dem att hålla talet
på walesiska.
Förstår du hur många som ser sändningen?
Det kan vara ett stort steg för vår rörelse.
"Välkommen till Wales."
REVOLUTION JA PRINS NEJ
Tack för att ni kom.
-Ers Höghet. -Trevligt att träffas.
Välkommen till Wales, Ers Höghet.
Den här vägen.
God dag! Tack för att ni kom.
WALES FÅR DU ALDRIG!
Åk hem, Carlo!
-Den här vägen. -Ni är inte walesisk!
Det blir ni aldrig!
Ers höghet, mr Edward Millward.
God dag.
Charles.
Ers...
Hans Höghet.
Om ni inte misstycker,
så vill jag inleda som med alla andra elever.
Jag tror att jag även förväntas buga.
Jag hoppas att det här duger.
Slå er ner.
Jag ska låta er arbeta.
Jag är väldigt tacksam.
Jag hoppas att ni kan bortse från era känslor.
Ni är tydligen nationalist.
Jag är lärare.
-Lämnar ni era åsikter vid dörren? -Nej.
Mina åsikter är anledningen till att jag kommer hit varje dag.
Eftersom jag tror att alla förtjänar en universitetsutbildning,
så vore det hyckleri att inte erbjuda det
till toppskiktet, så väl som bottenskiktet.
Men ni uppskattar inte...mig.
Jag har inget emot er personligen.
Men ni önskar att mitt ämbete inte fanns.
Jag är inte emot saker. Jag är för saker.
För mitt land, min kultur
och mitt språk, framför allt.
Ni anser att kungahuset utgör ett hinder för det.
Det påtvingar en likformighet
som undertrycker den walesiska identiteten
med en övergripande brittiskhet.
Men Wales är Storbritannien.
Storbritannien är Wales. Historiskt har vi stridit tillsammans.
-Henrik V vid Azincourt. -Ja.
Walesiska män har blött
för kungahusets erövringar. Varför, kan man undra.
Till vilken nytta?
Det var inte meningen att duellera med er.
Det är inte rättvist. Ni är här för att lära er walesiska.
Nu ska vi se.
-Så där. -Tack.
Vi lär oss genom imitation.
Som med allt annat, om vi låtsas att vi är någonting,
så kan det bli sant.
God morgon.
Vad heter ni?
Kan ni prata walesiska?
Hur mår ni?
God dag.
Jag saknar redan Cambridge.
Här är det ganska...dystert.
Det är ju Wales. Vänta lite.
Vänta.
Vänta, Charles.
Hur verkar de andra studenterna?
Korta, håriga och arga?
-Hur sa? -Är inte kelterna såna?
Håriga, ilskna, stora ögonbryn och röda ansikten.
Böjda under vikten av gammalt groll.
De är inte särskilt vänskapliga.
Jag åkte förbi en skylt.
"Välkommen till Wales."
Det kunde lika gärna ha stått: "Åk hem!"
Det blir inte så länge.
En evighet. Tre månader!
Tiden flyger förbi.
Den lär krypa fram på alla fyra.
Du är allt en riktig I-or.
Vad ska vi ta oss till?
Att hämta hem mig vore en bra början.
-Jag hälsar på. -Nej, det gör du inte.
Nej, antagligen inte.
Upp med hakan. Ingen gillar en gnällspik.
Trots att han bara är ännu en student
i lärarnas ögon,
så ursäktar han nog detta välkomnandet
till vårt universitet.
Vi hoppas att det här är början på ett långt och lyckligt samarbete,
och kanske får vi hans stöd när han blir kung.
Prinsen av Wales.
-Prinsen av Wales. -Tack.
Vad tycker ni om vår skola, sir?
Arkivet i biblioteket är imponerande, inte sant?
Jag har inte besökt biblioteket än.
Inte besökt biblioteket?
Jag trodde att mr Millward gav er en utförlig utbildning.
Det gör jag.
Alla studenter uppmuntras
att studera ytterligare på eget initiativ.
Hur går det med talet?
Ni kanaliserar nog självaste Llywelyn ap Gruffudd
innan vi vet ordet av.
Ursäkta, vem?
Llywelyn...
Är han en tidigare student eller...?
Vi tar upp det i veckan.
God morgon, magistern.
Jag har översatt inledningen på talet som hovet skickade.
Vad tyckte ni?
Jag ska inte bedöma innehållet.
Ni kan säga vad ni vill eller det ni blir tillsagd.
Svårast blir det att uttala ordet "atmosfär".
Det är som en verbal hinderbana
med alla de värsta ljuden utspridda som fällor.
Dela upp dem.
Alltså...
-Glid in på "o". -Jag försöker.
Då så.
Vi börjar i slutet.
Bak i halsen.
Bättre.
Det är som frikativor.
-De ljuden. -Jag vet.
Vi gör dem som uppvärmning före pjäser.
Eller i walesiska.
Förstår ni?
Tungvrickarna är roligast.
Att sitta i sober stillhet inför en dyster, dunkel dom.
I en förskräcklig finka med ett livslångt lås.
I väntan på känslan av ett snabbt, skarpt slag
från en billig, butter bödel på en stor, svart stock.
En tränare som tutade i flöjt
lärde tvenne tutare att tuta.
Tutarna sa tveksamt:
"Är det svårare att tuta än att lära ut att tuta?"
Vilken möda att döda, en minut eller två i två.
Att säga det ger obehag att göra't är värre ändå
För de trummar ett tapto vid två, ett ratatatat tapto.
Och det kan locka draken en minut eller två i två i dag,
en minut eller två i dag!
Det märks att ni inte tar det på allvar.
Det blev tydligt i går.
"Var ligger biblioteket? Vem är Llywelyn?"
Har ni nån aning om
hur pinsamt det var för oss andra?
Hur förödmjukande?
Att ni inte visste.
Som er lärare
tänker jag be om en tjänst.
Visa oss respekt.
Och ge oss intrycket av att ni bryr er om det här...
...innan ni försvinner
utan att komma tillbaka, som den förre prinsen av Wales
och den före honom.
WALES HISTORIA
Vad läser du?
Charles installationstal.
Premiärministern tycker att det är stelt.
Det är ju hans presentation för världen,
så Charles kanske borde bidra lite själv,
så att det speglar honom.
Är det så klokt?
Talet har skrivits av experter på diplomati och författning.
Ska Charles verkligen ändra på det?
Jag anpassade mitt tal till Samväldet som 21-åring.
Det minns du väl?
Ja.
Du var i Kapstaden.
-När de hade skiljt oss åt. -Ja.
Fyra ändlösa månader.
De hoppades att du skulle komma över mig.
Inte en chans.
Hur som helst,
det var du.
Det här är Charles.
Det är en helt annan sak.
Ja.
Jag tog mig äntligen till biblioteket.
Nu vet jag vem Llywelyn ap Gruffudd var.
Den förste och sanne prinsen av Wales.
Han fick titeln av Henrik III av England.
Han mördades av Henriks son Edvard.
Edward I tog titeln som Llywelyn blivit lovad
och gav den till sin son
vid Caernarfon Castle.
Det stora sveket.
Men hoppet lever än.
Enligt en profetia...
...ska en prins en dag presenteras vid Eleanors grind på Caernarfon
och han ska bli en sann walesisktalande son av Wales.
Jag kan inte bli en son av Wales.
Men jag jobbar på att prata walesiska.
Bra.
Ni ska få sätta i gång med vad det nu är
som en ung, obunden prins
tar sig för när han är hemifrån.
Ja, jag har...
Jag går nog till mitt rum.
-Jag äter där. -Ensam?
Har ni inte...?
Ni vet, skaffat några...
Det går bra.
Jag är van.
De träffas inte så ofta.
Kom in.
Hur står Tedi ut med att vara i samma rum som han?
Håll den, tack.
Ja, självklart.
Kliv på.
Mrs Millward.
Varför smyger du här?
Hur tänkte du?
Han har inga vänner. Vad skulle jag...?
Du är inte hans vän, utan hans lärare.
Han är bara en grabb, Silvia.
Herregud!
Du gillar honom.
Det gör jag inte.
Än sen, i så fall?
-Hur går det här? -Vi har nästan kommit till tio.
Han är en duktig lärare.
Det är nästan läggdags.
Sovdags, lille vän.
Jag vill inte.
Nej, men du har inget val.
Mamma och jag kommer och säger god natt.
Kom igen.
Men jag lärde honom walesiska. - Två, tre, fyra.
Och du var duktig.
Nästa gång kan du lära honom att räkna till hundra.
-Säg god natt. -God natt.
God natt.
Du lärde honom väl inga fula ord?
-Nej. -Det är säkrast.
Var det så ni träffades?
Under en demonstration?
Nånting sånt.
I den lilla byn Capel Celyn.
Jag har många ställen att åka till.
Dit kan ni inte åka längre.
Byn ligger under vatten.
Regeringen dränkte den.
Ett nytt vattenmagasin
för att tillhandahålla dricksvatten till Liverpool, England.
En av de sista helt walesisktalande byarna i landet
vilar nu tyst på botten av en sjö.
Jag förstår era åsikter.
Och att så många människor vill...
...hindra mig.
Hämnd.
Det tror jag inte. Det borde det inte vara.
Det folk vill ha är självbestämmande.
Att inte bli förödmjukade. Dominerade.
Styrda av folk på avstånd som inte känner dig,
vet vem du är, vad du tycker eller vad du behöver.
Ja.
Jag vet hur det känns.
Vad tror du att han menade med det?
Jag vet inte.
När vi skulle natta Andras, såg du hans min?
Jag tror inte att han har sett en mor och far göra det.
Natta sitt barn tillsammans.
Hur såg han ut?
Förkrossad.
Där ser du?
Du tycker synd om honom.
Det gör jag inte alls.
Än sen, i så fall?
Kom ihåg att inte jäkta igenom "atmosfär".
De var vänliga nog att bjuda in mig till er installation.
Men nånstans måste jag dra gränsen.
-Jag har ju min övertygelse. -Givetvis.
Det är bara en sak.
Mitt tal...
De som skrev det känner mig inte.
Det speglar inte den jag är, mina åsikter
eller vad jag har lärt mig i Wales.
Jag skulle vilja göra några små tillägg
som är mina ord.
Som vad då?
Jag har skrivit på engelska.
Det behöver översättas.
Här.
Jag ska ta en titt.
FÖRSTA JULI 1969
God eftermiddag. Det här är BBC.
Vi välkomnar er hit till Wales,
där förväntansfulla människor inväntar prins Charles installation
som prins av Wales
denna historiska dag.
Ja.
Se så.
Låt inte publiken vänta.
God morgon och bore da från Caernarfon Castle
där allt är klart inför ankomsten av Hennes Majestät
och den unge man som en dag ska efterträda henne.
En stor publik har samlats för prinsen.
Stämningen i folkmassan är förväntansfull, ivrig
och, enligt somliga,
spänd.
Det kommer att gå bra.
Charles!
En bra respons från åhörarna.
Man hörde bara några få burop,
i övrigt visar walesarna ett enormt stöd.
Två minuter, Ers Höghet.
Jag, Charles,
prins av Wales,
blir er vasall med liv och lem...
...av gudsdyrkan...
...och tro
och sanning
ska jag vara huld...
...med mitt liv som insats mot alla fiender.
Det är med stolthet
som jag åtar mig detta privilegium i dag
på denna historiska plats
och i denna imponerande borg som vi ser runt om oss.
Sannerligen...
...atmosfären
och känslan är nog för att framkalla rysningar.
Det var en stor ära...
-Var tysta! -...att välkomnas i Wales,
och få en inblick i det walesiska perspektivet.
Wales har en historia att vara stolt över.
Det är fullkomligt förståeligt att walesarna
vill hålla fast vid sitt arv, sin inhemska kultur,
sin identitet, sitt lynne
och sin personlighet som nation.
Det är viktigt att vi respekterar det.
Wales har sin egen identitet,
sin egen karaktär, sin egen vilja,
sin egen röst.
God dag.
Innan jag åker ville jag tacka.
-För allt. -Det var så lite.
Andras, se vem som är här.
Och ge er den här.
Tack.
Hur mår du, Andras?
Mycket bra. Tack, Charles.
Bra.
Vad händer nu?
Raka vägen tillbaka till England?
Nej. En fyra dagars resa genom Wales för att besöka alla städer, ta i hand...
...och lyssna.
Bra.
Ni skötte er bra.
Jag hade en bra lärare.
Vänta här.
Charles.
Jag är nyfiken.
Hur togs ändringarna i talet emot av familjen?
Det var fördelen med walesiska.
De förstod inte ett ord av vad jag sa.
TUNGVRICKARE
Låt mig gratulera.
Tack, Stephen.
Jag såg det på tv. Ni såg stilig ut.
-Ståtligt, inte sant? -Ja.
Vill ni ha middag?
Jag...
-Var är drottningen? -Hon har dragit sig tillbaka.
Kan ni fråga om hon tar emot mig?
Som ni vill.
Hennes Majestät hoppas att det kan vänta.
Annars tar hon emot i sovrummet.
Kom in.
Var det allt?
Var det välkomstkommittén?
Vad mer behöver sägas?
Kanske "tack" eller "bra gjort".
Om alla skulle tackas jämt, skulle vi inte få något gjort.
Jag har precis varit på en krävande rundresa i Wales.
Den gick långt över förväntan.
Tack.
Du skickades dit för att visa respekt
och stävja osämja, inte skapa den i din egen familj.
Det gjorde jag inte.
Jag har läst översättningen av vad du sa
och dina antydningar.
Likheterna mellan Wales och ditt lidande var tydliga.
Jaså?
Otvetydigt.
Bara för dig.
För hela Wales, tydligen.
"Om unionen ska överleva,
måste vi respektera varandras olikheter.
Ingen tycker om att bli ignorerad,
att inte bli sedd eller lyssnad på."
Har jag fel?
Finns det inte en likhet mellan min situation och walesarnas?
Lyssnar ni på mig?
Blir jag sedd för den jag är? Nej.
Har jag en röst?
För mycket för min smak.
Att inte ha en röst måste vi leva med.
Vi har alla offrat oss och undertryckt de vi är.
En del av oss själva försvinner.
Det är ett val.
Det är inte ett val.
Det är en plikt.
Jag var i din ålder när din morfars mor drottning Mary sa:
"Att inte göra eller säga något är det svåraste av allt."
Det kräver varje uns av vår energi.
Att vara opartisk är inte mänskligt.
Folk vill att vi ska le, hålla med,
rynka pannan eller prata.
I samma ögonblick som vi gör det, har vi tagit ställning.
Det är det enda vi i kungafamiljen
inte har rätt att göra.
Därför måste vi hålla känslorna för oss själva.
Ju mindre vi gör, ju mindre vi säger, medger eller...
Tänker...
...eller andas...
...eller känner eller existerar.
...desto bättre.
Det kanske inte är lika lätt för mig som för dig.
-Varför? -För att jag har ett bultande hjärta.
En personlighet.
En åsikt och egen vilja.
Jag är inte bara en symbol.
Jag kan leda, inte bara genom att bära uniform,
utan genom att visa vem jag är.
Mamma, jag har en röst.
Låt mig berätta en hemlighet.
Ingen vill höra den.
Syftar du på landet...
...eller familjen?
Ingen.
Ty inuti den krona, tom och hålig,
Som omger kungens dödeliga tinning,
Där håller döden hov;
Den gycklaren där
Beler hans makt och grinar åt hans ståt,
Ger honom en minut,
En liten scen att spela kung,
Bli fruktad, döda med sin blick;
Berusar honom med den tanke,
Som vore detta stoft, som fjättrar anden, Ogenomtränglig koppar;
Kommer så till slut på spe,
Och med en liten nål
Han bräcker muren
Och farväl då, kung!
Sätt hatten på
Och kött och blod ej gäcka
Med gudadyrkan;
Kasta bort all aktning,
Allt hovskick,
Seder, bruk och avmätt vördnad:
Ni tagit fel om mig till denna dag;
Jag lever liksom ni av bröd,
Har brister
Och känner smärta
Och behöver vänner:
På slika villkor,
Hur kan ni säga mig,
Att jag är kung?
Jag har en liten vän som bor i Buckingham Palace
Och Carlo Windsor är hans namn
Senast när jag knackade på hans dörr
Öppnade hans mamma och sa
Oh, Carlo, Carlo Carlo spelar polo i dag, i dag
Carlo, Carlo Carlo spelar polo med pappa, pappa
Sjung med i vår sång Alla människor gammal som ung
Äntligen har vi en "prins" i visans land
Oh, Carlo, Carlo Carlo spelar polo i dag, i dag
Carlo, Carlo Carlo spelar polo med pappa, pappa
Sjung med i vår sång Alla människor gammal som ung
Äntligen har vi en "prins" i visans land
Undertexter: Maria Grimstad