EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
BOULOGNESKOVEN, PARIS, 1970
Sydney!
Prøverne har desværre vist strukturelle forandringer
i Deres Kongelige Højheds strubehoved.
Det vil sige, at sygdommen er fremskreden.
Der findes ingen kur, men blot smertelindrende behandling,
og når De begynder på morfinen,
vil Deres Kongelige Højhed være svækket det meste af tiden.
Mit råd er at få mest muligt ud af den resterende, kostbare tid.
Vi må holde en fest.
Vores bedste nogensinde.
Og kun fokusere på det glædelige.
Så lad os aflyse mødet med den japanske kejser.
Hirohito? Det kan vi ikke.
Nej, der har været al for meget planlægning.
Desuden kan det være min sidste mulighed for at genvinde mit ry.
Et ry...
...er en unyttig og noget så falsk byrde.
Ofte opnået uden merit...
...og mistet uden fortjeneste.
Nej, det skal ikke ligne kabuki.
Det er kun anden gang, han har forladt sit land.
Sidste gang var han blot 20 år.
En dreng. Jeg var 26.
Han talte ikke et ord engelsk.
Jeg forstår, at han taler lidt nu.
De lovede os, at ingen tog billeder.
Mit folk skal ikke se mig besøge en mand, der ikke kunne holde på sin trone.
Tja...
Vi gik ikke med til dette besøg for samtalens skyld.
Forestil dig at leve i eksil fra ens hjemland.
Jeg ville hellere dø.
Han forlader aldrig Japan.
Forestil dig at sidde fast på en ø hele livet.
En ø, som er ens hjem...
...og hvor man regerer som monark.
Jeg kan forestille mig værre.
"Kejseren og den tidligere konge. To store statsmænd genforenet." The Times.
"Et kongeligt gensyn." The New York Times.
"50 års strid manet i jorden i triumferende møde." The Guardian.
Jeg hørte i morges, at han har bedt om et tv-interview med BBC.
-Af hvilken art? -Et dybdeborende tilbageblik.
Jeg kan ikke udstå det. Nu giver de ham oprejsning.
Det er muligt, at alle ikke er så gennemsyrede af afsky mod ham som du.
Charles bad om lov til at besøge ham i Frankrig.
Hvorfor dog?
Af respekt, sagde han.
Men det er nok også nysgerrighed.
Man får ikke ofte mulighed for at møde en tidligere konge.
Tidligere konger er som regel døde.
Det var i sidste øjeblik.
Hvad laver du i cocktailkjole? Det er formelt.
Jeg tager ikke med.
-Det skal du. Det er sammenlægningsballet. -Jeg havde et sammenstød.
-Med hvad? -Det angår ikke dig.
Den stigende fjendtlighed er hverken nødvendig eller berettiget.
Du brød våbenhvilen.
Taler du om Ginny, er det slut. Det var så grimt.
Nej, det grimme var at vide, du var på manøvre med hende.
Før vi diskuterer vilkårene for våbenstilstand,
bør du vide, hvordan det føles.
Hvem er det?
Det skal du ikke tænke på.
-Godaften. -Godaften.
Er du alene?
Hvor er Memsahib?
-Hun fik et bedre tilbud. -Jaså?
Men det betyder... Godaften.
...at jeg er frit stillet.
Tak.
-Jamen i så fald... -Ja?
Der er en, du bør møde.
Følg mig.
Deres Kongelige Højhed?
Må jeg præsentere kaptajn Andrew Parker Bowles?
Goddag, Andrew.
Deres Kongelige Højhed.
Hvad stirrer du på?
På Dem.
-Og hvor meget De... -Vælg dine næste ord med stor omtanke.
...har blomstret.
Du mener kjolen. Den er dronningens. Jeg ligner en hortensia.
Nej, jeg mener...
De har udviklet Dem. De er blevet voksen.
Jeg er vist gået fra usynlig til synlig.
-De var altid synlig. -Alligevel har du aldrig set mig.
Nu kompenserer du...
...ved at glo.
-Undskyld. -Undskyld ikke.
Det hader jeg ved mænd. Det er ikke ærefuldt eller ridderligt.
Det er vattet.
Jeg kom ikke med nogen indvendinger, vel?
-Nej. -Godt så.
Jeg indrømmer gerne, at jeg har gloet på dig i årenes løb.
Har De?
På polobanen.
Jeg burde se Hertugen af Edinburgh eller Prinsen af Wales,
men mit unge, letpåvirkelige, kvindelige øje
blev af en eller anden årsag tiltrukket af dig.
-Det var sjovt. -Ja, det var.
Men det bør være sidste gang.
-Du må ikke blive såret. -Hvorfor skulle jeg?
Det gør alle, der kommer i vejen.
For hvad?
Mig og hende.
Du sejler, ikke sandt?
Bør jeg samle kræfter til en sejlermetafor?
På havet er der...
...skjulte strømme. Dødbringende. De kan trække en ned.
De minder lidt om Camilla og jeg.
Hvad laver du?
Jeg går.
-Men det ønsker jeg ikke. -Det sagde du da lige.
Nej, jeg sagde, jeg ikke vil såre dig.
Denne samtale går rundt og rundt i ring.
Jeg foretrak, da vi gik rundt og rundt i ring.
Jeg kan sagtens se, hvem du er,
og hvad dette er, og jeg kan forsikre dig om, jeg ikke bliver såret.
Så hvad bliver det til?
En genoptagelse eller et ophør?
Af hvad?
En genoptagelse.
Fint.
Hvor får du det fra i din alder?
-Hvad? -Kom nu. Den selvtillid.
Jeg er ikke selvsikker.
Bare hård.
Her kommer Windsor Park, i grønt, i angreb.
Godt løb op ad banen på en smuk dag her i Guards Polo Club.
Prins Charles kommer selvsikkert lige igennem i front med nummer fire.
Han læner sig frem, men der kommer Parker Bowles,
som slår bolden tilbage, og Windsor Park drejer omkring
for at genvinde den.
Kom så, Charles.
Blues and Royals i hvidt og rødt går til modangreb med to minutter igen.
-Kom så! -En kamp om bolden.
Kom så, Deres Kongelige Højhed. De kan godt!
Ja, det er Windsor Park! Windsor Park angriber igen.
Parker!
Parker Bowles rider Prinsen af Wales væk.
Han har redet ham væk.
Parker Bowles slår til.
Windsor Park er i problemer.
Parker Bowles rider frem, men Prins Charles er stadig med.
Kom så!
Han nærmer sig.
Og Parker Bowles scorer!
Parker Bowles for Blues and Royals!
Dermed står det 2-0.
-Du spillede godt i dag. -Det ved vi begge, at jeg ikke gjorde.
-Andrew Parker Bowles spillede godt i dag. -Du skal bare spille mere aggressivt.
Ja, det siger du jo.
Hvordan var der i Paris? Og Hertugen af Windsor?
Det var meget sært. Han så slet ikke rask ud.
Og huset er som...
...et bizart monarkimuseum.
Der stank af røgelse og hunde.
Var hun der? Baskende som en dement flagermus?
Ja.
Jeg hører, hun ikke indtager andet end whisky,
og at hun knap kan tale efter alle de ansigtsløftninger.
Dickie...
Jeg ved ikke, om jeg har sagt det...
...men vi har skrevet sammen.
Jeg tror, at han ser lidt af sig selv i mig.
Fortæl ikke din mormor det.
Han siger, jeg skal finde en hustru.
Det er alt for tidligt.
Nu skal du løbe hornene af dig.
-Kom lidt omkring. -Måske.
Der er nu en, som jeg er ret glad for.
Hende, der heppede på dig i dag?
Ja.
Hun var sammen med Andrew Parker Bowles, til de kom op at skændes.
Over Anne.
Hvad giver du?
-Din søster? -Spørg ikke. Det er et stort rod.
Men kort fortalt er Camilla nu fri, og jeg vil gerne snuppe hende.
Er det hendes navn?
Ja.
Camilla Shand.
Jeg synes om hende.
Nå...
Har du stemt?
Ja.
-På hvem? -Det angår ikke Dem.
De siger, at det er en formalitet for Wilson.
Ikke hvis jeg har noget at skulle sige.
Nu har jeg vist afsløret mig.
Hvordan kan jeg overtale dig til at spise middag med mig?
-En kongelig befaling? -Det kan jeg ikke. Jeg er ikke konge.
Endnu.
Du kan bare sige: "Vær så sød".
Vær så sød.
Hvis dette valg i utide ikke lønner sig,
kan vi måske vågne op til en anden premierminister i morgen.
Lederen af oppositionen, mr. Edward Heath, Deres Majestæt.
Mr. Heath.
Folket har stemt på Deres parti.
Som deres monark beder jeg Dem om at danne en regering i mit navn.
-Tillykke. -Tak, Deres Majestæt.
Det er opmuntrende omstændigheder.
Labour tog folk for givet. Mr. Wilson opførte sig som en smålig kejser
og behandlede valget som en kroning.
Der er intet galt med en kroning.
Under de rette omstændigheder.
Så begav vi os kortvarigt ud i småsnak.
Han tager et flygel med til Downing Street.
Nogle har en kone, andre et flygel.
Jeg spurgte til hans prioriteter, og han vil gerne have mig til Frankrig snarest.
Hvorfor?
For at charmere Pompidou,
så han ikke blokerer for vores indtrædelse i EØF som sin forgænger.
Han er dybt engageret i Europa.
Deres Majestæt.
-Deres Kongelige Højhed. -Martin.
Jeg ser aldrig den anden længere.
-Undskyld? -Hvor er den anden? Den skaldede.
-Oberst Adeane. Han er gået på pension. -Er han?
-For tre måneder siden. Du gav ham et ur. -Gjorde jeg?
Hvad er der?
Jeg vil minde om, at BBC-interviewet med Hertugen af Windsor kommer snart.
Hertugen er ikke længere ved godt helbred.
Måske bør De besøge ham, når De tager til Paris.
Bestemt ikke.
-Fortsæt. -Der er en lille bekymring.
Hvis BBC-interviewet går godt, og efter kejser Hirohitos vellykkede besøg
vil man måske spørge, hvorfor familien ikke besøger ham, når japanerne gør.
Fordi han ikke fornærmede dem.
Han gav ikke afkald på den japanske trone og dræbte ikke kejserens far.
For sidste gang, nej.
Den mand og hans skam...
Som stanken af husdyr.
Undskyld?
Den siver ind i træet og forsvinder aldrig.
Deres Majestæt. Deres Kongelige Højhed.
Tak.
Hvordan er det?
-Det? -At bo her?
Det er ikke så stort, som du kan se.
Dette er lejligheden, hvor de holder Anne og mig.
To soveværelser og en lille dagligstue. Alt sammen helt normalt.
Intet af dette er normalt.
Ikke blot at du bor på et slot, men at du er den, som du er.
Prinsen af Wales?
Det er ikke så meget en tilværelse som...
...en knibe.
Jeg er både fri ... og fængslet.
Komplet overflødig og helt uundværlig.
Man kan aldrig investere fuldt ud i noget, for når som helst...
...kan alt forandre sig.
Og du bliver konge.
For ikke at nævne, hvad det gør ved familien.
Hvordan kan man være en god søn, når...
...selv om det er det, man frygter mest...
Hendes død?
...er det det, man mest...
...ikke længes efter.
Jo, længes efter.
For før hun dør, kan jeg ikke leve fuldt ud.
Eller være det, som jeg er født til, så...
Man er dømt til denne skrækkelige venten.
Som Saul Bellow.
Undskyld, ham kender jeg ikke. Ventede han meget?
Han er en amerikansk forfatter. Han skrev en bog med titlen Dangling Man.
Jeg har det som hovedpersonen, som han beskriver
som en, der "lever i en tidløs og på sin vis latterlig afgrund."
-Var han prins? -Nej.
En arbejdsløs mand fra Chicago, der venter på at blive indkaldt til krig.
Han vil faktisk indkaldes, fordi det vil give hans liv mening.
Selv om han måske dør?
Ja.
Så meget har mennesker brug for mening.
-Frøken. -Til mig?
-Der fik jeg dig! -Hvor er det godt!
Det frygtelige ævl om at hænge i afgrunden.
-Paul Sellow? -Saul Bellow.
Og dronningen, der dør.
Ja! Mor, der endelig stiller træskoene, og så bang. Der fik jeg dig!
Hvor er det godt.
Dit ansigt, da du så det. "Til mig?"
Det forventede jeg ikke. Der fik du mig virkelig!
Undskyld, ja?
Jeg vil bare minde Dem om,
at interviewet med Hans Kongelige Højhed, Hertugen af Windsor, begynder.
Tak.
Vi befinder os i Boulogneskoven i Paris i dette storslåede hus,
hvor General de Gaulle engang boede.
Beboerne i dag behøver ingen præsentation.
Hertugen af Windsor, Edvard 8., konge af England i lidt over ti måneder,
og Hertuginden af Windsor, mrs. Wallis Warfield Simpson,
da de mødte hinanden.
Hvad var Deres første indtryk, da De mødte Hertugen?
Han slog mig som ret så "med på noderne".
Forud for sin tid.
Fuld af pep i modsætning til de fleste englændere.
Og det møde fandt sted, da De var prins af Wales?
Ja, en rolle, som jeg havde håbet at redefinere.
Jeg havde mine egne ideer, mine egne holdninger,
min egen filosofi.
Endelig oprandt dagen så, da De arvede tronen.
Ja, og meget til alles frustration forblev jeg tro mod mig selv
og min overbevisning om, at monarkiet måtte ændre sig
for at følge med tiden.
Jeg måtte dog snart sande, at ethvert forsøg på at ændre selv det mindste
blev mødt med fjendtlighed og mistænksomhed.
Af hvem?
Af det etablerede system. De grå mænd ved hoffet.
Og også af min familie. De opfattede mig som en rebel.
-En trussel. For... -Farverig. Dynamisk.
...individualistisk.
Hvor er de grufulde.
-Jeg nåede ikke at introducere... -Begge to. Afskyelige.
Fordi presset for at abdicere...
-Jeg går i seng. -...var blevet uudholdeligt?
Ja. Folk antager altid, at det var på grund af Hertuginden.
På grund af mit stædige ønske om at gifte mig.
Men systemets modstand mod vores ægteskab
var faktisk et symptom på noget dybere.
Deres frygt for den karakter og tankefrihed, som jeg repræsenterede.
Hvordan gik den?
Den romantiske middag?
Kom nu. Her er ingen hemmeligheder.
Fin. Tak.
Camilla Shand?
Ja. Og du ser hendes eks, Andrew.
Man kan vist ikke kalde det for "ser".
Jeg er heller ikke sikker på, at man kan kalde ham en eks.
Camilla sagde, at han helt sikkert er en eks.
Bare sørg for, det bliver ved med at gå, som det skal.
At vi leger med Camilla og Andrew, og at de ikke leger med os.
Hvad betyder det?
Anne?
-Jeg fik dig! -Godt spillet.
Elskede?
David.
Undskyld mig.
-Deres Højhed? -Nej, nej. Jeg klarer mig.
-Ring efter lægen, Sydney. -Javel.
Planen er at starte i Rouen for at mindes de allierede faldne i første verdenskrig.
Så tilbage til Paris til en præsentation af det diplomatiske korps.
Så følger den vigtige reception med præsidenten og madame Pompidou
i Élyséepalæet.
Vi lander om ti minutter.
Det siges, at de, der ikke lærer af historien,
er dømt til for evigt at gentage den.
Selv om vi har gennemlevet konfliktfyldte tider,
deler vore to lande et gammelt forhold.
Lad os ikke glemme vore dybere bånd, vores følelse af fælles mål,
hvorpå vi kan bygge et nyt partnerskab, en ny entente.
Sammen i dette ophøjede europæiske projekt står vi foran et stort eventyr.
Hr. præsident, sammen står vi stærkt.
Merci. Tak.
Tak.
-Undskyld, Deres Majestæt? -Undskyld mig.
Vi har fået en besked om Hans Kongelige Højhed, Hertugen af Windsor.
Vi nærmer os enden.
Tak.
Deres Kongelige Højhed, frue. Hendes Majestæt Dronningen kommer.
-Her? -Ja. Hun er på vej.
-Få mig op. -Det kan du ikke mene.
Jeg har aldrig ment noget mere alvorligt.
KONGEN
Hendes Majestæt Dronningen.
Nej, lad være.
Deres Majestæt.
Det behøvede du altså ikke.
Hvis det var omvendt, havde du gjort det samme.
Ja.
Jeg er ked af, at du ikke har det godt. Vi har haft vores uoverensstemmelser,
men du har altid været min yndlingsonkel.
Det er pænt af dig at sige.
Og det er pænt af dig...
...at komme.
-Kære Lilibet. -"Shirley Temple."
Ja.
Jeg undervurderede dig.
Det gjorde vi alle.
Men kronen finder altid vej til det rette hoved.
Min far, min bror...
Dig.
Og en dag, med Guds vilje, din søn.
Tror du ikke, at han kan?
Det har jeg aldrig sagt.
Men du tænker det.
Jeg kan læse dig...
...lige så godt, som du kan læse mig...
...og jeg ved, hvorfor du tænker det.
Han fremstår ofte svag. Ubeslutsom.
Men med den rette kvinde ved sin side bliver han en god konge.
Og hans...
...tanker kredser allerede om spørgsmålet.
Han skriver til mig, og jeg til ham. Han...
Han kan lide en pige, Camilla.
De kender knap nok hinanden.
Til tider...
...ved man det straks.
Det gjorde du.
Hvad siger han?
Tag brevene. Læs dem.
Det kan jeg ikke. Det er privat korrespondance.
De angår kronens fremtid...
...og kaster lys, ikke blot over en fremtidig konges sjæl...
...men også over din søns.
De må hellere være i dine hænder end nogen andens.
I kommoden. I skuffen.
Og...
...før du går...
En sidste gang...
For det alt sammen...
...alt, jeg gjorde mod dig...
Tilgiv mig.
Tak.
Det, du gjorde, din abdikation, ændrede mit liv. For altid.
Men du skal vide...
Det er ikke altid en forbandelse, og jeg har ikke altid været vred på dig.
Der er dage...
...flere og flere, jo ældre jeg bliver...
...når jeg anser det for en velsignelse.
Jeg har endog til tider følt...
...et ønske om at takke dig.
Kære onkel David.
Jeg vil takke dig og Wallis igen,
fordi I tog imod mig i jeres hjem i Boulogneskoven.
Kun sjældent lader skæbnen en tidligere og en kommende konge mødes.
Ærlig talt åbnede det mine øjne for lidt af hvert.
For det at være konge,
for kærlighedens væsen
og alle de vanskeligheder, der følger med begge.
Du ved nok, at familien havde foretrukket, at jeg blev væk.
De var måske bange for, at jeg skulle se mig selv i dig
og sympatisere med dig.
Lad mig blot indrømme, at jeg ser mig selv i dig.
Din progressivitet og tæft.
Din individualitet og fantasi.
Hvilken konge havde du ikke været i en venligere verden?
Hvilken konge blev vi ikke nægtet?
Det gør mig så ked af det at se dig leve i eksil,
når du ikke gjorde andet end at tale for et princip
og elske en kvinde fuldt ud.
Du blev ubarmhjertigt nægtet
at regere med den kvinde, som du ønskede, ved din side.
Men jeg giver dig mit ord.
Jeg vil ikke lade mig nægte det, som du blev nægtet.
Kronen er ikke noget statisk, der for evigt hviler på et hoved.
Den bevæger sig.
Den er levende. Den er guddommelig.
Et ansigt i forandring af tider i forandring,
og hvis det med Guds vilje er bestemt, at jeg skal bære den,
vil jeg gøre det på mine egne betingelser...
...og forhåbentlig gøre dig stolt.
Tekster af: Trine Nørgaard Berthelsen