EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
BOULOGNESKOGEN, PARIS, 1970
Sydney!
Testerna visade tyvärr på strukturella förändringar
i Hans Kungliga Höghets struphuvud.
Sjukdomen är långt framskriden.
Det finns ingen bot, endast palliativ vård.
När morfinet sätts in
kommer Hans Kungliga Höghet att bli mer eller mindre invalidiserad.
Jag råder er att göra det bästa av den tid som återstår.
Vi måste bjuda till fest.
Vår bästa fest någonsin.
Och enbart fokusera på det som gör oss glada.
Vi ställer in det japanska kejsarbesöket.
Hirohito? Nej, det går inte. Det har planerats för länge.
Dessutom kan det vara den sista chansen jag får att återupprätta mitt goda namn...
"Ett gott namn...
...är bara en tom och bedräglig inbillning.
Det vinns ofta utan att man förtjänar det och förloras utan att man rår för det."
Nej, det får inte se ut som kabuki.
Det är bara den andra gången han lämnar sitt hemland.
Förra gången var han bara 20 år. En pojke. Jag var 26 år.
Då kunde han inte ett ord engelska. Vad jag förstår så kan han lite nu.
Inga kameror blev vi lovade.
Mitt folk får inte se mig besöka en man som inte kunde hålla sig kvar på tronen.
Nåväl... Det var inte för samtalets skull som vi gick med på besöket.
Tänk dig att leva i exil från sitt hemland.
Jag skulle hellre dö.
Han lämnar aldrig Japan.
Tänk dig att vara fast på en ö hela ditt liv.
En ö som är ditt hem.
Där du regerar som monark.
Jag kan tänka mig värre.
"Kejsaren och den forne kungen. Två stora statsmän återförenas." The Times.
"En kunglig återförening." New York Times.
"Femtio år av osämja läggs åt sidan vid framgångsrikt möte." Guardian.
Han har bett att få göra en tv-intervju med BBC.
Vad för slags intervju?
En djupgående återblick.
Jag står inte ut. De ger honom upprättelse.
Mamma, det är möjligt att inte alla är lika fyllda av avsky mot honom som du.
Charles bad mig om lov att få besöka honom i Frankrike.
Varför då?
Av respekt, sa han. Men av nyfikenhet också, skulle jag tro.
Man får sällan chansen att träffa en före detta kung.
Före detta kungar är oftast döda.
Det var på håret.
Varför cocktailklänning? Klädkoden är smoking.
Jag kommer inte.
Det måste du. Det är ju sammanslagningsfesten.
Det krockar med något.
-Vad då? -Det är min ensak.
Den här konfliktupptrappningen är varken nödvändig eller berättigad.
Du bröt mot vapenvilan.
Om du pratar om Ginny så är det över. Det var en hemsk historia.
Nej, det var hemskt att veta att du var ute på vift med henne.
Så innan vi ens diskuterar fredsvillkor...
...ska du veta hur det känns.
Vem är det?
Bry dig inte om det.
-God kväll! -God kväll, sir!
Är du ensam?
Var är memsahib?
-Hon hade något bättre för sig. -Säger du det?
Men det innebär... God kväll!
...att jag är fri att söka upp annat sällskap.
Tack!
-I så fall... -Ja.
...är det någon du måste träffa.
Följ med mig.
Ers Kungliga Höghet?
Tillåt mig att presentera kapten Andrew Parker Bowles.
Hej, Andrew!
Ers Kungliga Höghet.
Vad stirrar du på?
På er.
-Och hur mycket ni har... -Välj dina ord väl nu.
...blomstrat ut.
Du menar klänningen. Den är drottningens. Jag ser ut som en hortensia.
Nej, jag menar...
...utvecklats.
Vuxit upp.
Jag har gått från osynlig till synlig.
-Ni har alltid varit synlig. -Men du har aldrig sett mig.
Och nu tar du igen det...
...genom att glo.
-Jag är hemskt ledsen. -Be inte om ursäkt.
Jag avskyr när män ber om ursäkt. Det är inte hedervärt.
Det är ynkligt.
Sa jag att jag hade något emot det?
-Nej. -Då så.
Jag erkänner villigt att jag har glott på dig under årens lopp.
-Har ni? -På poloplanen.
Inte på hertigen av Edinburgh eller prinsen av Wales.
Min unga, naiva kvinnliga blick drogs av någon anledning till dig.
-Det var kul. -Ja, det var det.
Men det borde bli sista gången.
-Jag vill inte att du blir sårad. -Hur då?
Det brukar hända dem som kommer i vägen.
För vad då?
Mig och henne.
Du seglar väl?
Ska jag vara beredd på en seglingsmetafor?
Ute till sjöss finns det...
...livsfarliga underströmmar. Man kan dras ner.
Så är det med Camilla och mig.
-Vad gör du? -Jag går.
-Det vill jag inte. -Du sa ju att du ville det.
Nej. Jag sa att du inte fick bli sårad.
Det här samtalet går runt i cirklar.
Det var trevligare när vi gick runt i cirklar.
Jag ser helt tydligt vem du är
och vad det här är, och jag kan lova dig att jag inte blir sårad.
Nå, hur blir det?
Ett återupptagande eller en upplösning?
Av vad?
Ett återupptagande.
Som du vill.
Varifrån får du det, som är så ung?
-Vad då? -Självsäkerheten.
Det är jag inte, raring.
Bara tuff.
Windsor Park i grönt går till anfall.
En fin kontring den här strålande dagen på Guards' Polo Club.
Med en självsäker blick
leder prins Charles anfallet med nummer fyra.
Parker Bowles svarar med ett backhandslag,
passar bakåt till sin lagkamrat, och Windsor Park vänder
-för att försöka ta tillbaka bollen. -Kom igen, Charles.
Blues and Royals med röd rand
går till motattack med två minuter kvar av chukkan.
-Kom igen, sir! -Nu fajtas de om bollen.
Kom igen, Ers Kungliga Höghet! Ni klarar det!
Ja, det är Windsor Park! Windsor Park kontrar igen!
Parker!
Parker Bowles tacklar prinsen av Wales.
Han tacklar undan honom!
Parker Bowles får in en fullträff.
Windsor Park jagar tillbaka. De är illa ute.
Parker Bowles avancerar, men prins Charles kämpar på.
Kom igen, sir!
Han kommer närmare.
Han kommer närmare!
Och Parker Bowles gör mål!
Parker Bowles gör mål för Blues and Royals!
Ställningen är 2-0.
-Bra spelat i dag. -Vi vet båda att det inte stämmer.
Andrew Parker Bowles spelade bra i dag.
Du behöver bara spela lite mer aggressivt.
Ja, du säger det.
Hur var Parisresan? Och hertigen av Windsor?
Det var mycket märkligt.
Han såg verkligen inte frisk ut.
Och huset ser ut som något slags bisarrt kungamuseum.
Det stank av rökelse...och hundar.
Var hon där och flaxade runt som en senil fladdermus?
Ja.
Vad jag har hört så lever hon på whisky
och har gjort så många ansiktslyft att hon knappt kan tala.
Dickie...
Jag har nog inte berättat det här... Vi har brevväxlat med varandra.
Jag tror att han känner igen sig i mig.
Säg inte det till din mormor.
Han tycker att jag ska hitta en fru.
Det är alldeles för tidigt.
Först måste du sprida din säd.
-Leka av dig. -Kanske det.
Men det finns faktiskt någon som jag tycker om.
-Hon som hejade på dig i dag? -Ja.
Hon var Andrew Parker Bowles flickvän tills de blev osams
över Anne.
Om du ursäktar.
-Din syster? -Fråga inte. Det är en trasslig historia.
Hur som helst, Camilla är ledig nu och jag vill lägga beslag på henne.
Heter hon så?
Ja. Camilla Shand.
Jag gillar henne.
Så...
Har ni röstat än?
Ja.
RÖSTA PÅ WILSON LABOUR
Vem röstade ni på?
Det är min ensak, sir.
Det lär vara en ren formalitet att Wilson vinner.
Inte om jag får bestämma.
Nu har jag avslöjat mig, inte sant?
Hur ska jag kunna övertala er att äta middag med mig?
-Utfärda ett kungligt påbud? -Det kan jag inte.
Jag är inte kung.
Än.
Säg bara "snälla", då.
Snälla.
...om det tidiga valet inte lönar sig,
så kanske vi har en ny premiärminister i morgon.
Oppositionens ledare, mr Edward Heath, Ers Majestät.
Mr Heath.
Folket har röstat på ert parti.
Jag ger er därför i uppdrag att bilda en regering i mitt namn.
Jag får gratulera.
Tack, Ers Majestät.
Omständigheterna är sannerligen uppmuntrande.
Labour tog folket för givet. Mr Wilson var som en småaktig kejsare
och behandlade valet som en kröning.
Det är inget fel på en kröning.
När omständigheterna är rätt.
Sedan ägnade vi oss åt lite småprat.
Han tänker ta med sig en flygel till Downing Street.
Vissa tar med sig en fru, andra tar med sig flyglar.
Jag frågade om hans prioriteter.
Han vill att jag reser till Frankrike.
-Varför då? -För att charma Pompidou.
Han får inte hindra oss från att ingå i EEG, som hans föregångare.
Han brinner för Europa.
Ers Majestät.
-Ers Kungliga Höghet. -Martin.
Den andre syns aldrig till längre.
-Förlåt? -Var är den andre?
Den flintskallige.
Överste Adeane har gått i pension.
Har han?
För tre månader sedan. Du gav honom en klocka.
Gjorde jag?
Ja, Martin?
Jag ville påminna er om att hertigen av Windsor snart ska intervjuas på BBC.
Hertigen är tydligen inte så frisk längre.
Ett besök skulle passa, när ni är i Paris.
Kommer inte på fråga.
-Fortsätt, Martin. -Vi är rädda
att om BBC-intervjun går bra nu efter kejsar Hirohitos lyckade besök,
så kan folk börja undra
varför japanerna besöker honom men inte hans familj.
Han förolämpade inte dem.
Han avsade sig inte den japanska tronen eller dödade kejsarens far.
För sista gången, nej.
Den mannen, hans skam...
Den stinker som boskap.
Sir?
Stanken sätter sig i väggarna.
Ers Majestät.
Ers Kungliga Höghet.
Tack!
Hur är det?
-Vad då? -Att bo här?
Inte så flott, som ni ser.
Det här är lägenheten där Anne och jag förvaras.
Två sovrum, en liten salong... Det är högst normalt.
Det är inte det minsta normalt.
Inte bara att ni bor i ett slott utan att ni är den ni är.
Prinsen av Wales?
Det är ingen tillvaro utan snarare...
...ett predikament.
Jag är både fri...och fången.
Totalt överflödig och tämligen umbärlig.
Man kan aldrig hänge sig helt åt något, för när som helst...
...kan allt förändras.
Och då blir ni kung.
För att inte nämna hur familjen påverkas.
Hur kan man vara en god son när...
...trots att det är det man bävar allra mest inför...
Hennes död?
...så är det ändå det man mest...? Inte längtar efter.
Jo, längtar efter.
För det är först när hon dör som jag kan leva fullt ut.
Eller vara det jag föddes till, så...
Man är dömd till ett ohyggligt väntande.
Som Saul Bellow.
Förlåt, jag vet inte vem det är. Fick han vänta mycket?
Det är en amerikansk författare. Han skrev boken Dangling Man.
Ibland känner jag mig som huvudpersonen, som:
"...lever i en tidlös, smått löjeväckande avgrund."
-Var han prins? -Nej.
En arbetslös man från Chicago som väntade på att bli inkallad i kriget.
Och han vill bli inkallad, för det skulle ge hans liv mening.
Trots att han kan bli dödad?
Ja.
Så mycket behöver människor mening.
Fröken.
Till mig?
Där satt den!
Lysande!
Dravlet om att hänga över avgrunden...
-Paul Sellow? -Saul Bellow!
Och drottningens död...
Ja! Mamsen trillar äntligen av pinn...
...och så pang! Där satt den!
Lysande!
Ni skulle ha sett er min... "Till mig?"
Det hade jag inte väntat mig, sir.
Herregud, ni lurade mig!
Förlåt... Ja.
Sir, får jag påminna er om
att tv-intervjun med hertigen av Windsor snart börjar.
Tack. Tack!
Jag är på plats i Boulogneskogen i Paris i det här magnifika huset
där general de Gaulle en gång bodde.
De nuvarande invånarna behöver inte presenteras.
Hans Kungliga Höghet hertigen av Windsor,
Edvard VIII, Englands kung i drygt tio månader...
...och hertiginnan av Windsor, mrs Wallis Warfield Simpson,
då paret träffades.
Frun, vilket var ert första intryck av hertigen den första gången ni träffades?
Han föreföll mig väldigt upplyst. Före sin tid.
Full av fart. Till skillnad från de flesta engelsmän.
Ni träffades alltså när ni var prins av Wales?
Ja. En roll som jag hade för avsikt att omdefiniera.
Jag hade mina egna idéer och åsikter...
...min egen...filosofi.
Så till sist kom den dag då ni tillträdde tronen.
Ja, och till allas stora frustration höll jag fast vid mina principer...
...och min övertygelse att monarkin måste förändras,
följa med i tiden.
Jag upptäckte snart att varje försök till även de mest obetydliga förändringar...
...möttes av motstånd och misstankar.
Av vem då?
Av etablissemanget. De grånade männen vid hovet.
Och av min egen släkt.
De såg mig som en rebell.
Ett hot.
-För... -Färgstark.
Dynamisk.
Individualistisk.
Jösses, de är hemska.
-Till slut fick jag inte ens... -Båda två. Groteska.
För att pressen att avsäga sig tronen...
-Jag går och lägger mig. -...blev outhärdlig?
Ja.
Folk tror alltid att det var på grund av hertiginnan...
...på grund av min obändiga vilja att gifta mig.
Men etablissemangets motstånd mot vårt giftermål
var ett symptom på något djupare.
Deras rädsla för den karaktär och tankefrihet
som jag stod för.
Hur var den?
Middagen med levande ljus.
Se så, det finns inga hemligheter här.
Underbar. Tack!
Camilla Shand, alltså?
Ja.
Och du träffar hennes ex Andrew.
Jag vet inte om jag skulle säga "träffar".
Jag vet inte om du kan kalla honom "ex" heller.
Det sa Camilla. Han är hennes ex.
Se bara till att det förblir så.
Att vi leker med Camilla och Andrew.
Och inte tvärtom.
Vad ska det betyda?
Anne!
-Där satt den! -Bra spelat.
Älskling?
David!
Ursäkta mig.
-Sir? -Nej, det är ingen fara.
Sydney, ring läkaren.
Ja, frun.
Vi börjar i Rouen, där vi firar minnet av de allierade soldaterna som dog i kriget.
Sedan återvänder vi till Paris, där vi träffar diplomatkåren.
Därefter följer den viktiga mottagningen hos president Pompidou och hans fru
i Élyséepalatset.
Vi landar om tio minuter.
Det sägs
att de som inte lär sig av historien
är för evigt dömda att upprepa den.
Även om vi har genomlevt tider som präglats av krig
så delar våra två länder en gammal vänskap.
Låt oss inte glömma våra djupare band...
...vårt gemensamma syfte...
...på vilket vi kan bygga ett nytt partnerskap, en ny entente.
När vi förenas i det här imponerande europeiska samarbetet...
...väntar ett stort äventyr.
Monsieur le President. L'Union fait la force.
Merci. Tack!
Tack!
-Ursäkta, Ers Majestät. -Ursäkta mig.
Vi har fått ett meddelande om hertigen av Windsor.
Det börjar närma sig slutet.
Tack.
Ers Kungliga Höghet. Frun.
Drottningen... Hon kommer.
-Hit? -Ja, frun.
Hon är på väg hit.
-Hjälp mig upp! -Du kan inte mena allvar.
Jag har aldrig menat mer allvar.
KUNGEN
Hennes Majestät Drottningen.
Nej, snälla.
Ers Majestät.
Det där var onödigt.
Om rollerna hade varit ombytta...
...skulle du ha gjort detsamma.
Ja.
Jag beklagar att du är sjuk.
Vi har haft våra dispyter.
Men du har alltid varit min favoritfarbror.
Så snällt sagt...
...och så snällt att hälsa på.
-Kära Lilibet. -"Shirley Temple".
Ja.
Jag underskattade dig.
Det gjorde vi allihop.
Men kronan finner alltid sin väg till rätt huvud.
Till min far och min bror...
...till dig.
Och till din son, om det är Guds vilja.
Tror du inte på honom?
Det har jag väl aldrig sagt?
Men du tänker det.
Jag kan läsa dig...
...precis lika bra som du kan läsa mig.
Och jag vet varför du tänker så.
Han framstår ofta som svag.
Obeslutsam.
Men med rätt kvinna vid sin sida...
...kommer han att bli en bra kung.
Och han...
...har redan börjat tänka på saken.
Vi skriver brev till varandra. Han...
Han tycker om en flicka... Camilla.
De känner knappt varandra.
Ibland...
...vet man direkt.
Det gjorde du.
Vad skriver han?
Ta breven. Läs dem.
Det kan jag inte. Det är privat korrespondens.
De rör kronans framtid...
...och kastar ljus över vår blivande kungs själ...
...och även över din sons.
De passar bättre i din ägo än i någons annans.
I byrån. I lådan.
Och...
...innan du går...
En sista gång...
...för allt...
...det jag gjorde mot dig...
Förlåt mig.
Tack.
Det du gjorde, din abdikation, förändrade mitt liv.
För alltid.
Men du ska veta...
Det är inte alltid en förbannelse.
Jag har inte alltid varit arg på dig.
Det finns dagar...
...allt fler, ju äldre jag blir...
...då jag ser det som en välsignelse.
Emellanåt har jag till och med...
...velat tacka dig.
Käre gammelfarbror David.
Jag vill tacka dig igen, och Wallis,
för att jag fick hälsa på er i Boulogneskogen.
Tänk att ödet skulle sammanföra en före detta kung och en blivande kung så här.
Det öppnade mina ögon för ett och annat.
Kungaskapets natur...
...kärlekens natur...
...och svårigheterna som följer med båda.
Du vet säkert att släkten helst såg att jag inte besökte er.
De är nog rädda att jag ska känna igen mig i dig...
...sympatisera med dig.
Och jag måste erkänna att jag känner igen mig i dig.
Din framåtanda och stil.
Din individualism och fantasi.
Vilken kung du skulle ha blivit i en vänligare värld.
Vilken kung vi gick miste om.
Det gör mig ledsen att se dig leva i exil,
när det enda du gjorde var att stå upp för dina principer
och älska en kvinna utan förbehåll.
Du förnekades din rätt
att regera med kvinnan du valde.
Men en sak ska jag lova dig.
Jag vägrar att förnekas det som du har förnekats.
Kronan är inget statiskt ting som vilar på ett huvud för evigt.
Den rör sig.
Den lever.
Den är gudomlig.
En spegling av en föränderlig tid.
Och om det är Guds påbud att jag ska bära den...
...så gör jag det på mina egna villkor.
Och förhoppningsvis...
...göra dig stolt.
Undertexter: Jenny Gregory